ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/667/17
Провадження № 22-ц/4820/646/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю: відповідача ОСОБА_1 , представників учасників справи ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/667/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , яка подана його представником ОСОБА_2 , на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2019 року (суддя Мазурок О.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, про визначення способів участі у вихованні дитини та встановлення графіку зустрічей з дитиною.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, про визначення способів участі у вихованні дитини та встановлення графіку зустрічей з дитиною. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 25.01.2008 між ним та відповідачем ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, під час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_5 . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 лютого 2010 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач бажає приймати участь у вихованні та утриманні своєї доньки, однак, відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, відмовляється укласти з ним договір про виконання батьківських прав щодо доньки, не повідомляє в якому навчальному закладі навчається дитина тощо. За таких обставин, ОСОБА_4 просив визначити способи участі у вихованні дочки ОСОБА_5 шляхом призначення систематичних побачень, можливості спільного відпочинку та відвідування місця її проживання, а саме: перша, третя субота місяця з 12 до 16 години; друга, четверта неділя місяця з 16 до 20 години; з 1 по 15 червня кожного року та з 23 по 28 грудня кожного року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, про визначення способів участі у вихованні дитини та встановлення графіку зустрічей з дитиною відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд в порушення норм ст.ст. 76-81 ЦПК України не прийняв до уваги письмові докази про наявність спору між сторонами щодо встановлення графіку побачень з донькою, які містяться в матеріалах справи. Також судом порушено вимоги п. 7 ст. 33 ЦПК України та положення ч. 2 ст. 210 ЦПК України. Крім того, як зазначає апелянт, судом порушено норми статтей 153, 157, 141 СК України, які полягають в порушенні його права та права дитини щодо нормального спілкування з дитиною. В порушення ст. 81 ЦПК України судом не прийнято до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про постійне проживання ОСОБА_4 за межами України. Крім того, його перебування за кордоном не позбавляє його права на безперешкодне спілкування з дитиною.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач та його представник в судовому засіданні просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року у сторін народилась донька ОСОБА_5 (а.с. 5).

Малолітня ОСОБА_5 проживає разом з мамою ОСОБА_1

В свою чергу, позивач ОСОБА_4 тривалий час проживає за кордоном (а.с. 191 т. 1).

З матеріалів справи вбачається, що ставлення ОСОБА_5 до батька з`ясовано практикуючим психологом ОСОБА_6 «Асоціації практикуючих психологів та психотерапевтів Хмельниччини» від 02.02.2017, та встановлено, що ОСОБА_5 емоційно прив`язана до мами, її цивільного чоловіка, тітки та бабусі і вважає їх своєю сім`єю. ОСОБА_5 розповідала про те, що не хоче спілкуватись з батьком, оскільки вона його не знає і ніколи з ним не спілкувалась, він ніколи не цікавився справами дитини у школі, ні в музичній, ні в художніх школах. Емоційного зв`язку з рідним татом дитина не має, навпаки, дитина тривожиться коли про нього згадує. Сприймає його як незнайому людину. Своє майбутнє ОСОБА_5 бачить тільки в своїй сім`ї, яка її виховала. З рідним батьком бажання спілкуватися ОСОБА_5 не висловлює (а.с. 117-118 т. 1).

Крім того, з висновку про прихильність до кожного з батьків ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_5 має велику прихильність до матері, вважає її авторитетом для себе; у жодному з тестувань не фігурував образ батька, що може вказувати про відсутність емоційного зв`язку, оскільки дитина ніколи його не бачила; за словами дівчинки, батько ніколи не підтримував стосунки з нею (а.с. 214 т. 1).

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 22 січня 2018 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 Попереджено останнього про необхідність змінити ставлення до виховання та утримання доньки ОСОБА_5 (а.с. 82-88 т. 1).

Згідно з висновком органу опіки та піклування від 14.06.2018, органом опіки та піклування було рекомендовано ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 відвідувати психолога з метою налагодження контакту між ними. І лише після надання висновку психолога щодо надання згоди дитини на зустрічі з батьком встановити способи участі ОСОБА_4 у вихованні дитини (а.с. 155-156 т. 1).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 21.11.2018 № 01-34/2377/18 - враховуючи документи по справі, результати обстеження умов проживання дитини, батьків, ставлення матері до виконання батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з батьків, стан здоров`я ОСОБА_5 , тривалу відсутність ОСОБА_4 у житті дитини, перебування батька поза межами України (відповідно до заяви від 19.11.2018) визначити способи участі ОСОБА_4 у вихованні дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце та час їх спілкування неможливо (а.с. 188-189 т. 1).

За змістом статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із статтею 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

Положеннями статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно із частинами першою, другою статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 18 Конвенції про права дитини, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача ОСОБА_4 , суд першої інстанції правильно виходив з того, що по справі позивачем не надано доказів на підтвердження факту вчинення відповідачем ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованню.

Надані позивачем копії листів, направлених на адресу ОСОБА_1 до подачі позову, з пропозицією укласти нотаріально посвідчений договір на утримання та виховання дитини, з проханням повідомити про місце перебування дитини, повідомлення Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області від 10.01.2017, довідка Хмельницької дитячої школи мистецтв від 13.01.2017, звернення позивача до НВК №4 достовірно та беззаперечно не підтверджує факту чинення зі сторони відповідача перешкод у спілкуванні батька з дитиною (а.с. 7-8, 22-23, 28, 58-59 т. 1)

Також є правильним висновок суду першої інстанції в частині неможливості визначення способу участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, оскільки він ґрунтується на відповідному рішенні органу опіки та піклування і підстав для того, щоб відступити від цього висновку немає.

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, з урахуванням положень Конвенції про права дитини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку в інтересах дитини, встановлений сімейним законодавством принцип рівності обох батьків у питаннях виховання дитини, не може бути застосований, а тому обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо створення відповідачем штучних перешкод щодо спілкування з дитиною, оскільки належних та допустимих доказів в підтвердження вказаних обставин суду надано не було.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 і ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо порушенням судом першої інстанції вимог ч. 7 ст. 33 ЦПК України, оскільки 18.07.2017 було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями у зв`язку з закінченнями повноважень судді Заворотної О.Л., в провадженні якого перебувала справа, що не суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства (а.с. 70 т. 1).

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом строків розгляду справи не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки це не призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Також не можуть прийматись до уваги посилання в апеляційній скарзі на порушення прав позивача, як батька дитини, на спілкування з нею, оскільки спілкування з дитиною не може носити формальний характер, воно повинно приносити користь дитині, відповідати перш за все її інтересам, буди джерелом її повноцінного розвитку та виховання.

Доводи апеляційної скарги також не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка подана його представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 травня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ І.В. П`єнта

Судді: /підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П`єнта

________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Мазурок О.В. Провадження № 22-ц/4820/646/19

Доповідач - П`єнта І.В. Категорія № 48