Справа № 182/2057/19
Провадження № 2/0182/1805/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.05.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , який до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлому на підставі договору купівлі-продажу (7/25 частин житлового будинку від 06.09.1983 року) та (18/25 частин житлового будинку) успадковані ним після смерті рідної баби ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . На випадок своєї смерті чоловік заповіту не залишив. Єдиними спадкоємцями належного йому майна за законом є вона - його дружина та їх син ОСОБА_2 . Інших спадкоємців а ні за законом, а ні за заповітом у нього не має. Для оформлення своїх спадкових прав в листопаді 2017 року вона звернулась до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 та видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом. Сином ОСОБА_2 було подано заяву про відмову від прийняття спадщини на її користь. Постановою державного нотаріуса від 24.07.2018 року за № 2941/02-31 їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Для вирішення цього питання Друга Нікопольська державна нотаріальна контора запропонувала їй звернутись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Після смерті чоловіка спадщину вона прийняла, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори у встановлений законом строк (згідно ст.1286 Цивільного кодексу України). За ст.1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому, свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Спадковим майном після смерті ОСОБА_3 є житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно довідки КП «Нікопольське МБТІ» від 21.01.2019 року, житловий будинок належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 (18/25 частин на підставі договору про право забудови від 21.09.1955 року) та ОСОБА_3 (7/25 частин будинку на підставі договору купівлі-продажу від 06.09.1983 року). ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 , яка доводилась рідною бабою її чоловіка, померла. Після її смерті відкрилась спадщина на 18/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила заповіт від 13.10.1983 року, згідно якого належну їй частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 , вона заповіла онуку ОСОБА_3 . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. 13.10.1983 року та зареєстровано в реєстрі за № 2-3644. Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, - спадкові правовідносини регулюються правилами ЦК (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі, щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. За вимогами ч.1 ст.549 ЦК Української РСР (1963 року), її чоловік ОСОБА_3 , який доводиться рідним онуком померлої, фактично вступив в управління та володіння її майном та прийняв після неї спадок. Вони разом з чоловіком продовжили проживати в зазначеному будинку, користуватись ним в цілому, з урахуванням частини будинку 18/25, яка належала ОСОБА_4 , слідкували за його технічним станом, робили поточні ремонти, оплачували комунальні платежі. Не зважаючи на те, що її чоловік спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв, але оформити її належним чином не встиг, як і отримати відповідне свідоцтво про право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер. В зв`язку з чим, вона як спадкоємець не мала можливості надати відповідний правовстановлюючий документ нотаріальній конторі на 18/25 частин житлового будинку, який би свідчив про належність права власності на цю частину померлому. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 Цивільного кодексу України). Після його смерті єдиним спадкоємцем першої черги є вона - його дружина та їх син ОСОБА_2 . У встановлений законом строк нею подана заява про прийняття спадщини після його смерті та видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. На підтвердження своїх свідчень та належності права власності на житловий будинок померлому, нею може бути надано лише копія договору купівлі-продажу на 7/25 частин будинку, яка нею знайдена в його документах, а також технічний паспорт на житловий будинок, довідку видану КП «Нікопольське МБТІ» від 21.01.2019 року, копія заповіту від 13.11.1983 року. Оформити спадщину після смерті чоловіка через нотаріальну контору вона не має можливості. За таких обставин, виходячи з приписів ст.16 ЦК України, це право підлягає захисту в судовому порядку. За таких обставин звернулась до суду.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи за своєї відсутності, позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.30). Відповідач проти задоволення позову не заперечував (а.с.31).

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру.

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновленні), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки та батько відповідача ОСОБА_3 (а.с.4, 29), який до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9). Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлому на підставі договору купівлі-продажу (7/25 частин житлового будинку від 06.09.1983 року) (а.с.7-8) та (18/25 частин житлового будинку) фактично успадковані ним після смерті рідної баби ОСОБА_4 (а.с.11, 15-17), померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12). На випадок своєї смерті спадкодавець заповіту не залишив. Єдиними спадкоємцями належного йому майна за законом є його дружина - позивачка по справі (а.с.5) та їх син - відповідач по справі (а.с.32). Інших спадкоємців а ні за законом, а ні за заповітом не має. Для оформлення своїх спадкових прав в листопаді 2017 року позивачка звернулась до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 та видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.40). Відповідачем ОСОБА_2 було подано заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивачки (а.с.42). Постановою державного нотаріуса від 24.07.2018 року за № 2941/02-31 позивачці по справі було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с.10). Після смерті чоловіка спадщину позивачка прийняла і фактично, і подавши відповідну заяву до нотаріальної контори у встановлений законом строк. Спадковим майном після смерті ОСОБА_3 є житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно довідки КП «Нікопольське МБТІ» від 21.01.2019 року, житловий будинок належить на праві спільної часткової власностіОСОБА_4 (18/25 частин на підставі договору про право забудови від 21.09.1955 року) та ОСОБА_3 (7/25 частин будинку на підставі договору купівлі-продажу від 06.09.1983 року) (а.с.52). ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла (а.с.12). Після її смерті відкрилась спадщина на 18/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила заповіт від 13.10.1983 року, згідно якого належну їй частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 , вона заповіла онуку ОСОБА_3 (а.с.14). Заповіт посвідчено державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. 13.10.1983 року та зареєстровано в реєстрі за № 2-3644.

Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, спадкові правовідносини регулюються правилами ЦК (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі, щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

За вимогами ч.1 ст.549 ЦК Української РСР (1963 року), ОСОБА_3 , який доводиться рідним онуком спадкодавиці, фактично вступив в управління та володіння її майном та прийняв після ОСОБА_4 спадок. Позивачка разом з чоловіком продовжили проживати в зазначеному будинку, користуватись ним в цілому, в тому числі, й частиною будинку 18 /25 , яка належала ОСОБА_4 , слідкували за його технічним станом, робили поточні ремонти, оплачували комунальні платежі. Однак, ОСОБА_3 спадщину після смерті ОСОБА_4 оформити належним чином не встиг, як і отримати відповідне свідоцтво про право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Тосу позивачка не мала можливості надати відповідний правовстановлюючий документ нотаріальній конторі на 18/25 частин житлового будинку, який би свідчив про належність права власності на цю частину померлому.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.4, 13, 81, 200, 263-265, 268 ЦПК України, ст.1216, 1217, 1218, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал