Провадження № 2/369/576/19
РІШЕННЯ

Іменем України

18.03.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Головатюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Київобленерго», третя особа Бузівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що вона згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20 листопада 2018 року купила земельну ділянку площею 0,1501 га та є її власником, яка знаходиться на території Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, АДРЕСА_1 , що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №104362138 від 20 листопада 2017 року (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 ) з цільовим призначенням, для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд. У пред`явленому позові, позивач просив суд, зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною та перенести опору повітряної лінії електропередач 10 кВ №26 «Л-ТП-767 з її земельної ділянки, посилаючись на те, що є власником вказаної земельної ділянки і розташування на його земельній ділянці зазначеної електроустановки порушує її право власності, а вказана опори ліній електропередач встановлені відповідачем незаконно, та порушують його права як власника земельної ділянки, посилаючись на, ст. ст. 319, 316, 373, 391 ЦК України, п.7 Постанови пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004.

У судовому засіданні позивач, та представник позивача позовні вимоги підтримали. Просили задоволити позов.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, подав суду відзив на позовну заяву, і зазначив, що відповідно до ст. 76 Земельного Кодексу України, землями енергетичної системи визнаються землі, надані під електрогенеруючі об`єкти (атомні, теплові, гідроелектростанції, електростанції з використанням енергії вітру і сонця та інших джерел), під об`єкти транспортування електроенергії до користувача, крім визначених законом випадків розміщення таких об`єктів на землях іншого цільового призначення. Землі енергетичної системи можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Уздовж повітряних і підземних кабельних ліній електропередачі встановлюються охоронні зони.

Дана лінія електромереж була побудована у 1975 році Державою на земельній ділянці, що надавалась з земель запасу на потреби електроенергетичної галузі, при цьому норми ст. 76 діючого Земельного Кодексу України дають визначення поняття - землі енергопостачальної системи, тобто землі, надані під електрогенеруючі об`єкти, під об`єкти транспортування електроенергії до користувача. В період коли було збудовано дану лінію електромереж, і діяв Земельний Кодекс 1970 року, який не містив поняття приватної власності на земельні ділянки, в той час земельні ділянки належали громадянам на праві довічного користування. Таким чином, дана ПЛ була побудована та введена в експлуатацію Відповідачем правомірно, згідно вимог діючого, на той час законодавства.

Зазначав, що з приводу цього питання у судах України склалась певна практика щодо вирішення спірної ситуації.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оглянувши представлені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При розгляді справи судом встановлено, що Позивач є власником земельної ділянки площею 0,1501 Га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) розташованої на території Бузівської сільської ради в с. АДРЕСА_1 . Правовстановлюючим документом на землю є Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №104362138 від 20 листопада 2017 року , копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 4).

При цьому, фактично вздовж усієї території цієї ділянки прокладена повітряна лінія електропередач ПЛ 10 кВ «Л-ТП- 767» з опорою(далі - ПЛ-10кВ) Зазначена електрична установка є власністю Відповідача, що використовуються та експлуатуються ним.

Позивач звертався до відповідача, із вимогами про перенесення за межі його ділянки опори ПЛ 10 кВ. Листами №06/200/3951 від 31.05.2018р, №11/210/5878 від 08.08.2018 р, 11/2006535 від 04.09.2018 року йому було відмовлено.

В той же час, суд не погодився із твердженням Відповідача, про те, що ПЛ 10 кВ та спірна опора, що розташована на земельні ділянці Позивача побудована саме у 1975 році, оскільки належних доказів цим обставинам суду не надано.

Представлені Відповідачем довідка б/н (наявна в матеріалах справи) від 28 січня 2019 року, та паспорт повітряної лінії електропередавання напругою 10 (6) кВ від 27.12.2017 року не являються правовстановлюючими документами. Так в розумінні ст.ст. 16, 18, 121 Земельного кодексу Української РСР від 08.07.1970 року на які у своєму відзиві посилався відповідач у 1975 році дані документи також не являлися правовстановлюючі, та не підтверджували передачу Відповідачу в постійне користування земельних ділянок під об`єкти енергетики.

В той же час Відповідачем надано до суду витяг Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, про інформацію Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 28.01.2018 року(а.с. 37).

Відповідно до інформації про земельну ділянку кад № НОМЕР_1 , дана земельна ділянка належить ОСОБА_1 , датою державної реєстрації в державному реєстрі є 20.11.2017 року, разом з тим наявні відомості про зареєстроване обмеження у використанні земельної ділянки у вигляді, охоронної зони навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи. При цьому датою державної реєстрації обмеження являється 24.02.2017 року, суб`єктом даного речового права являється ПАТ «Київобленерго» (Відповідач).

Таким чином на момент реєстрації та виникнення у позивача права власності на дану земельну ділянку, у державному земельному кадастрі вже існували обмеження у використанні даної земельної ділянки з кад № № НОМЕР_1 , які були зареєстровані за відповідачем.

У відповідності до ст.20 Закону України «Про державний земельний кадастр`відомості Державного земельного кадастру є офіційними.Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим.

Згідно вимог ч.1 ст. 15 цього ж закону, до державного земельного кадастру серед іншого вносяться відомості про обмеження у використанні земельних ділянок;

Дані обставини підтверджують наявність електромережі, а саме спірної опори 10 кВ на земельній ділянці позивача до виникнення у останнього права власності на земельну ділянку з кад № НОМЕР_1 , та являється для суду належним доказом.

Згідно ст. 112 Земельного кодексу України (далі ЗК України), охоронні зони створюються уздовж ліній зв`язку, електропередачі для забезпечення нормальних умов їх експлуатації.

Згідно ст. 1 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних обєктів» встановлено, що охоронна зона об`єктів енергетики-зона вздовж повітряних і кабельних ліній електропередачі, навколо електростанцій, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів та пристроїв і магістральних теплових мереж, споруд альтернативної енергетики тощо для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодженню, а також для зменшення їх негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об`єкти та довкілля;

П. 1 ст. 110 ЗК України передбачено, що на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом.

Абзац «Е`п. 1 ст. 91 ЗК України передбачає, що власник земельної ділянки зобов`язаний дотримуватись обмежень, пов`язаних з встановленням охоронних зон.

З метою забезпечення збереження і надійної роботи електричних мереж 4 березня 1997 року KM України було прийнято Постанову № 209 «Про затвердження правил охорони електричних мереж», які були затверджені з метою збереження електричних мереж, створення належних умов їх експлуатації.

Електричними мережами, які підлягають охороні, згідно з Правилами, вважаються трансформаторні підстанції, розподільчі пункти, повітряні лінії електропередачі.

Для створення нормальних умов експлуатації електричних мереж, забезпечення їх збереження та дотримання вимог техніки безпеки здійснюються такі заходи: відводяться земельні ділянки; встановлюються охоронні зони.

Отже, законодавство оперує таким терміном як «обмеження» земельної ділянки, яке не є тотожним із терміном «обтяження» земельної ділянки

Виходячи з Правил охорони електричних мереж, затверджених Постановою KM України від 4 березня 1997 року № 209, на період будівництва та експлуатації електричних мереж, земельні ділянки надаються забудовникам відповідно до Земельного Кодексу України.

Згідно п. 4 даних Правил, в межах охоронних зон землі у їх власників та користувачів не вилучаються, а використовуються з обмеженнями, передбаченими Правилами.Громадяни, яким надано у власність, постійне або тимчасове користування земельні ділянки, де знаходяться об`єкти електричних мереж, зобов`язані вживати належних заходів для збереження вказаних об`єктів.

Охоронні зони електричних мереж встановлюються уздовж повітряних ліній електропередачі - у вигляді земельної ділянки та повітряного простору, обмежених з вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів при невідхиленому їх положенні на певну відстань.

Отже, суд приходить до висновку, що розташування на земельній ділянці позивача у справі спірної електроустановки є обмеженням, яке встановлено саме законом, а не обтяженням земельної ділянки в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Оскільки саме обмеження у використанні земельної ділянки позивача були встановлені до набуття позивачем права власності на земельну ділянку з кад№ НОМЕР_1 у 2017 році, ця обставина вказує, що відповідачем не було порушено права та інтереси позивача який набув право власності на спірну земельну ділянку з встановленим обмеженням.

Таким чином позивач знав про наявність на земельній ділянці, ПЛ-10 кВ і не заперечував проти цього, а відповідно дана земельна ділянка перейшла у його власність вже із зазначеними обмеженнями.

Керуючись ст. ст. 76, 91, 110, 112 Земельного кодексу України, ст. ст. 401 -404 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1,18, 25 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних обєктів», ст, ст.15,20Закону України «Про державний земельний кадастр», ст. ст.4, 10,12, 76-81, 212-215, 263, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Київобленерго» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.С. Пінкевич