Номер провадження: 22-ц/813/1195/19
Номер справи місцевого суду: 511/126/17
Головуючий у першій інстанції Бобровська І.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 28 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів,

встановив:

19 січня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , згідно якого просила стягнути з відповідача на її користь аванс у розмірі 292 500 грн.

В подальшому, 23 червня 2017 року позивач уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з ОСОБА_1 аванс в сумі 50 000 грн., а з ОСОБА_4 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 242 500 грн., залучено в якості третьої особи ОСОБА_3 (а.с.135).

Разом з тим, ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області 27.07.2017 року за заявою ОСОБА_2 залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів в сумі 242 500 грн., продовжено розгляд справи за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення авансу в сумі 292 500 грн., в редакції 19.01.2017р.

Позов мотивований тим, що 03.04.2015 року позивач надала відповідачу аванс в сумі 50 000 грн. в рахунок укладення в майбутньому договору купівлі-продажу частини нежитлових приміщень Малого приватного підприємства (далі - МПП) «Газовик», а саме - бару «Колиба», що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та належить відповідачу на праві власності. На підтвердження отримання грошей відповідач надав позивачу розписку. Після отримання авансу відповідач повідомив, що вказане майно перебуває під арештом у ВДВС Роздільнянського РУЮ і для зняття арешту з майна необхідно внести на рахунок виконавчої служби грошові кошти в сумі 242 500 грн. 03.06.2015 року позивач сплатив за відповідача борг в сумі 242 500 грн. на рахунок виконавчої служби, що підтверджується платіжним дорученням. Однак відповідач відмовився від оформлення речових прав на вказане майно на користь позивача та аванс не повертає.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 28 вересня 2017 року позов ОСОБА_2 було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 292 500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 2 925 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 28 вересня 2017 року та постановлення нового, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, до суду апеляційної інстанції в зазначений день і час: 16.05.2019 року, на 16.00 год. учасники справи не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, (т.2, а.с.162-168).

При цьому, колегія суддів враховує, що дана цивільна справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції більше півтора року, проте учасники справи в останнє судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились для дачі пояснень, що свідчить про відсутність у них інтересу до наслідків розгляду справи в суді апеляційної інстанції, за винятком заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 , який надав суду клопотання про перенесення судового засідання (т.2, а.с. 169, 170).

При цьому, колегія суддів зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

З цих підстав колегія суддів відмовила в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про перенесення судового засідання та вважає за можливе розглянути справу за відсутності її учасників, неявка яких до суду визнана судом неповажною.

Колегія суддів також виходить із того, що у своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінки компетентних органів влади.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, аналіз викладених вище обставин в їх сукупності дає підстави стверджувати про неналежне здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності її учасників, повідомлених належним чином.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.ст. 268, 382 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 21.05.2019 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивачем ОСОБА_2 доведений належними та допустимими письмовими доказами факт передачі нею грошей у загальній сумі 292 500 грн. відповідачу ОСОБА_1 в якості авансу в рахунок укладення між ними в майбутньому договору купівлі-продажу бару «Колиба».

Апеляційний суд повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що в квітні 2015 року позивач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 в усному порядку домовилися з відповідачем ОСОБА_1 про продаж їм частини належного відповідачу на праві власності нерухомого майна МПП «Газовик», а саме - бару «Колиба», що розташований за адресою: АДРЕСА_1, за 60 000 доларів США, з внесенням авансу у розмірі 25 000 доларів США.

На виконання домовленості, 03.04.2015р. ОСОБА_2 сплатила ОСОБА_1 частину авансу за продаж бару «Колиба» в розмірі 50 000 грн., що підтверджується розпискою, написаною ОСОБА_1 (т.1, а.с.8).

Оскільки оригінал розписки знаходиться у позивача ОСОБА_2 , то доводи заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що грошові кошти він отримував не від ОСОБА_2 , а від іншої особи, є безпідставними та не підтверджуються жодними письмовими доказами, які маються в матеріалах справи.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 зобов`язався підготувати необхідні документи для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу бару «Колиба».

Крім того, 03.06.2015р. на прохання ОСОБА_1 з метою виконання ним боргових зобов`язань за виконавчим листом №2-683/2010, виданим Роздільнянським районним судом Одеської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 636 561,17 грн. на користь ПАТ «Банк Форум» та, відповідно, зняття арешту з нерухомого майна МПП «Газовик», ОСОБА_2 в якості частини обумовленого сторонами авансу зі свого банківського рахунку на рахунок ВДВС Роздільнянського МРУЮ Одеської області перерахувала 242 500 грн. з призначенням платежу - оплата по виконавчому листу №2-683/2010 від 12.10.2010 по стягненню солідарно з ОСОБА_4 грошових коштів на користь ПАТ «Банк Форум», платник ОСОБА_4 Грошові кошти надійшли адресату 04.06.2015 року (т.1, а.с.9, 141, 144, 145, 153, 249).

Крім того, в день перерахування коштів - 03.06.2015р. між зятем ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір позички нежитлового приміщення - частини нерухомого майна МПП «Газовик» - бару «Колиба» (т.1, а.с.156-158).

Таким чином, позивач ОСОБА_2 сплатила ОСОБА_1 в якості авансу за продаж останнім частини нерухомого майна МПП «Газовик» - бару «Колиба» суму грошових коштів у загальному розмірі 292 500 грн., які суд обгрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, оскільки він підтверджений наявними у справі доказами.

Зазначені обставини також підтверджуються тим, що постановою державного виконавця ВДВС Роздільнянського МРУЮ в Одеській області від 05.06.2015р., тобто безпосередньо на наступний день після зарахування позивачкою ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 242 500 грн., було закінчено виконавче провадження №44082241 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-683/2010, виданого 12.10.2010 Роздільнянським районним судом Одеської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 636561,17 грн. на користь ПАТ «Банк Форум» та припинено чинність арешту майна боржника - ОСОБА_1 , скасовано інші заходи примусового виконання рішення (т.1, а.с.146).

При цьому, суд першої інстанції правильно вказав, що внаслідок досягнення домовленості про покупку бару «Колиба» з ОСОБА_1 , останній вимагав від ОСОБА_2 сплату авансу в розмірі 25 000 доларів США, при тому, що вони домовились придбати бар за 60 000 доларів США. Таким чином, ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 50 000 грн., а потім ОСОБА_1 повідомив їй, що приміщення бару перебуває під арештом у виконавчій службі і треба оплатити його борг в сумі 242 500 грн. в рахунок авансу за продаж бару «Колиба».

Саме у зв`язку з цим, ОСОБА_2 перерахувала вказану суму грошей на вимогу ОСОБА_1 на рахунок ВДВС в рахунок авансового платежу, так як була зацікавлена в придбанні бару «Колиба». Проте, ОСОБА_1 документів на приміщення бару і на земельну ділянку не виготовив, у зв`язку з чим у подальшому стосунки між сторонами погіршилися, укладення договору купівлі-продажу бару «Колиба» в обговорений строк - до 01.07.2016р. не відбулося.

З цих підстав, третя особа ОСОБА_3 04.07.2017р. звільнив приміщення бару «Колиба» за актом прийому-передачі (т.1, а.с.203). Проте, на вимогу позивача ОСОБА_2 відповідач ОСОБА_1 аванс не повернув, що змусило позивача спочатку звернутись з заявою до правоохоронних органів, а потім до суду з вказаним позовом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду і доводами позивача про те, що нею доведений належними та допустимими письмовими доказами факт передачі нею грошей у загальній сумі 292 500 грн. відповідачу ОСОБА_1 в якості авансу в рахунок укладення між ними в майбутньому договору купівлі-продажу бару «Колиба».

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який вказав, що згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Крім того, відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, враховуючи, що оскільки договору купівлі-продажу нерухомого майна, який би за своєю формою та змістом відповідав би вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачені ОСОБА_2 грошові кошти є авансом і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавались.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 є неналежним позивачем, а він - неналежним відповідачем, то вони є безпідставними, виходячи з наступного.

Як було зазначено вище, в наданій ОСОБА_1 03.04.2015р. розписці про отримання авансу в розмірі 50 000 грн. за продаж бару «Колиба», дійсно, не вказано особу, якій надано цю розписку.

Проте, ухвалюючи судове рішення, суд обгрунтовано вказав, що окрім того, що вказаний факт підтверджений позивачем ОСОБА_2 , яка надала суду для огляду оригінал цієї розписки, а також третьою особою ОСОБА_3 , який був присутній при передачі грошей в приміщенні бару «Орхідея» в м.Роздільна, цей факт підтверджений самим відповідачем ОСОБА_1 в своїх поясненнях слідчому СВ Роздільнянського РВ ГУНП в Одеській області від 16.02.2016 року в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 08.02.2016р. за заявою ОСОБА_2 по факту вчинених відносно неї шахрайських дій (т.1, а.с. 4,12).

Крім того, відповідач ОСОБА_1 , заперечуючи проти позовних вимог, не надав суду доказів того, що він домовився з будь-якою іншою особою, в тому числі - третьою особою ОСОБА_3 про продаж бару «Колиба» та отримав від такої особи гроші в сумі 50 000 грн.

Більше того, сам ОСОБА_3 заперечував вказані обставини і те, що він отримував від ОСОБА_1 будь-які кошти в рахунок купівлі бару «Колиба».

Що стосується суми 242 500 грн., яку ОСОБА_2 перерахувала зі свого банківського рахунку на рахунок ВДВС Роздільнянського МРУЮ в Одеській області, то суд обгрунтовано виходив із того, що вказана сума також фактично передавалась ОСОБА_1 в якості авансового платежу за продаж в майбутньому бару «Колиба», але на прохання самого ОСОБА_1 була перерахована ОСОБА_2 на погашення його та солідарного боржника - поручителя ОСОБА_4 , який є тестем ОСОБА_1 , заборгованості за кредитним договором перед ПАТ «Банк Форум».

Внаслідок перерахування вказаних коштів, було знято арешт з належного відповідачу нерухомого майна (т.1, а.с.146).

Більше того, вказаний факт не заперечував відповідач ОСОБА_1 , як в судовому засіданні, так і при дачі ним пояснень слідчому 16.02.2016р., підтвердивши, що на той момент він отримав від ОСОБА_2 гроші в сумі 13 000 доларів США, з яких 50 000 грн. готівкою і 242 500 грн. безготівковим перерахуванням (т.1, а.с.12).

Тобто, враховуючи, що позивач ОСОБА_2 або члени її родини сторонами кредитного договору не були і до вказаного виконавчого провадження ніякого відношення не мають, то дійсною природою перерахованих ОСОБА_2 від імені боржника ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 242 500 грн., є передача авансу ОСОБА_1 в рахунок укладення в майбутньому договору купівлі-продажу бару «Колиба».

З підстав викладеного, доводи заявника апеляційної скарги про те, що вказані грошові кошти мають бути повернуті позивачу ОСОБА_2 не відповідачем ОСОБА_1 , а ОСОБА_4 , є безпідставними і необгрунтованими.

Крім того, в судовому засіданні співвідповідач за уточненим позовом ОСОБА_4 пояснив суду, що взагалі не цікавився ходом виконавчого провадження, оскільки вказаного кредиту в Банку не отримував, цим питанням займався його зять ОСОБА_1 При цьому, позивача ОСОБА_2 та її зятя ОСОБА_3 він не знає, ніяких коштів він від них не отримував, ніяких договорів з ними не укладав, і, тим більш, не просив їх перераховувати кошти у виконавчу службу від свого імені, оскільки не збирався погашати заборгованість перед Банком.

Також суд першої інстанції обгрунтовано вказав, що стосовно доводів відповідача ОСОБА_1 про те, що позивач ОСОБА_2 та члени її родини на протязі двох років безкоштовно користувалися приміщеннями бару «Колиба» та зіпсували його, чим спричинили шкоду ОСОБА_1 , в даному випадку правового значення не відіграють і не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, так як дані обставини не є предметом спору за даним позовом.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, ухваленого судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, оскільки рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 28 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання цього судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра