Номер провадження: 22-ц/813/3649/19
Номер справи місцевого суду: 520/6956/18
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

06 червня 2018 року ПАТ БК «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 02.11.2011р. ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 8200 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не виконує зобов`язання щодо повернення коштів належним чином, у нього утворилася заборгованість станом на 14.05.2018 року в розмірі 37895,49 грн., яка складається з тіла кредиту 6218,09 грн., процентів 15545,94 грн., пені 13850,72 грн. та штрафів 500 та 1780,74 грн., які позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2018 року у задоволенні позову ПАТ БК «ПриватБанк» було відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2018 року, та постановлення нового, яким задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

При цьому апелянт зазначив, що підписуючи анкету-заяву 02.11.2011 року, відповідач пройшов ідентифікацію в Банку, а тому повторне заповнення будь-яких анкет-заяв або підписання інших додаткових документів не вимагалось згідно до процедури, що затверджена наказами по Банку, що не суперечить чинному законодавству.

У відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 21.06.2019 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У зв`язку з цим, судове засідання не проводиться.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього рішення є 21.06.2019 року.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

З урахуванням викладеного, Одеським апеляційними судом було вирішено провести розгляд справи без надання відповідачем ОСОБА_1 відзиву на апеляційну скаргу, якому двічі направлялись копії ухвали про відкриття провадження у справі і апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» за його зареєстрованим місцем проживання (а.с.82-89).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до відповідача, районний суд виходив із того, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо укладання кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення. А тому відповідно до ст. 77-80 ЦПК України вказана анкета-заява не є належним, допустимим та достатнім доказом, який підтверджував би факт надання відповідачу кредитного ліміту в сумі 8200 грн.

Однак, з таким висновком районного суду апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 листопада 2011 року ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідачем анкета-заява заповнена особисто, з її копії вбачається, що він висловив свою згоду на укладання договору та особисто підписав її (а.с. 9).

Із тексту даної анкети-заяви вбачається, що ОСОБА_1 погодився, що ця анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Також в анкеті-заяві було зазначено, що ОСОБА_1 зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на веб-сайті ПАТ КБ «ПриватБанк».

Статтею 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Пунктом 14.8 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов`язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу, ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов`язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі.

Таким чином, вказані норми матеріального права не встановлюють обов`язкового підписання всіх складових документів, які складають один цілий договір, а узгодження приєднання до них з боку сторони, яка не приймає участь у їх розробці та лише приєднується до них, може відбуватись у будь-якій формі, зокрема, підписанням типового бланку або типової анкети-заяви.

Пунктам 2.2. Постанови НБУ від 17.12.2003 року «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» визначено, що ідентифікація клієнта не є обов`язковою, якщо клієнт вже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України.

Наказом №СП-2010-64 від 21.01.2010 року була затверджена процедура ідентифікації клієнта, згідно до якої клієнт лише при оформленні першого продукту банку проходить повну ідентифікацію, а саме - заповнює анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також сканується паспорт клієнта. Тобто, згідно вказаного наказу, при оформленні кредитної карти за ініціативою клієнта забороняється повторне заповнення анкети-заяви, достатньо лише фотографування клієнта з карткою.

Оскільки підписуючи анкету-заяву 02.11.2011 року, відповідач ОСОБА_1 пройшов ідентифікацію в Банку, у зв`язку з чим повторне заповнення будь-яких анкет-заяв або підписання інших додаткових документів не вимагалось згідно до процедури, що затверджена наказами по Банку, що не суперечить чинному законодавству.

Таким чином, 21.04.2012 року відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну карту «Універсальна» за номером 273125 зі строком дії до 12/15, що підтверджується довідкою Банку, та зафіксовано фотографуванням за допомогою Web-камери (а.с. 58-59), фото зберігається в програмному комплексі банку ЕКБ, відповідно до п.1.1.7.40 Умов і Правил.

В подальшому відповідач користувався карткою, крім того вказана картка була неодноразово перевипущена на вимогу клієнта.

Також слід зазначити, що у відповідності до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору, у тому числі порядок зміни кредитного ліміту.

В заяві позичальника відповідач поставив свій підпис, яким засвідчив те, що він повністю згодний з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах.

З цих підстав, є доведеним факт укладання між Банком та ОСОБА_1 договору, який складається не лише з заяви позичальника, а й також з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів.

Оскільки, у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, то у відповідача станом на 14.05.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 37895,49 грн., яка складається з тіла кредиту 6218,09 грн., процентів 15545,94 грн., пені 13850,72 грн. та штрафів 500 грн. та 1780,74 грн.

Як вбачається з матеріалів справи і розрахунку заборгованості за договором, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що свідчить про те, що в порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

З цих підстав, судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до ст.ст. 629, 610, 615 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушив зобов`язання за даним договором. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Так, згідно наданого суду розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_1 здійснив останній платіж 28.02.2018 року у сумі 350 грн. (а.с.8-звор.).

Оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом 06.06.2018 року, то ним не пропущений ні річний спеціальний, ні трирічний загальний строк позовної давності для захисту своїх прав.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного рішення суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2018 року скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог банку в повному обсязі.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір при зверненні до суду з позовом у розмірі 1762 грн., та сплачений при подачі апеляційної скарги у розмірі 2643 грн.

Оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначна, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2018 року скасувати, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 ,на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 37895,49 грн. з яких:

-6218,09 грн. тіло кредиту;

-15545,94 грн. відсотки за користування кредитом;

-13850,72 грн. пеня;

-500 грн. штраф (фіксована частина);

-1780,74 грн. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 ,на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» витрати по оплаті судового збору при зверненні до суду з позовом у сумі 1762 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 ,на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» сплачений в суді апеляційної інстанції судовий збір в сумі 2643 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра