Справа № 703/1204/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Кирилюк Н.А.,

з секретарем Римським Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 703/1204/19

за участю

позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

про стягнення заборгованості з невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина № 14» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 18 жовтня 2016 року по 31 грудня 2018 року працювала на посаді молодшої медичної сестри в ДЗ «СМСЧ № 14».

Оскільки після звільнення повний розрахунок з нею проведено не було, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на її користь 9231 грн. 80 коп. невиплаченої заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день винесення рішення.

В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі та просила задоволити його з наведених в ньому підстав.

Представник відповідача позов визнала та пояснила, що затримка у виплаті заробітної плати виникла у зв`язку з відсутністю фінансування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку позивача та представника відповідача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_1 6715896 позивач 18 жовтня 2016 року була прийнята на роботу в ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина № 14», з 1 квітня 2017 року працювала на посаді молодшої медичної сестри поліклініки.

31 грудня 2018 року на підставі наказу № 115-ос її було звільнено з займаної посади за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Згідно з довідкою ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина № 14» № 26 від 29 січня 2019 року станом на 28 січня 2019 року відповідач не виплатив позивачу 9231 грн. 80 коп. заробітної плати.

Вказані обставини представник відповідача в судовому засіданні визнала, як і те, що станом на 21 травня 2019 року цей борг не погашений, а тому суд вважає позовні вимоги позивача в цій частині доведеними.

Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до вимог частини першої статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Враховуючи наведене суд вважає, що вимоги позивача в цій частині підлягають до задоволення.

Щодо стягнення середнього заробітку суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Позивача було звільнено в грудні 2018 року, а тому під час розрахунку середнього заробітку суд виходить з виплат за листопад та жовтень 2018 року.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з абзацами першим, третім пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Як встановлено з наданої відповідачем довідки про доходи ОСОБА_1 у жовтні 2018 року було нараховано заробітну плату у розмірі 3930 грн. 90 коп., у листопаді 2018 року 3121 грн. 16 коп., що разом становить 7052 грн. 06 коп. Кількість робочих днів за ці два місяці становить 22 у кожному місяці, разом 44.

Таким чином, середньомісячна заробітна плата позивача становить 3526 грн. 03 коп. ((3930,9+3121,16)/2), середньоденна 160 грн. 27 коп. (7052,06/44).

Період, за який підлягає стягнення середнього заробітку, становить 4 місяці 19 (робочих) днів (з 1 січня 2019 року по 29 травня 2019 року включно).

Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути 17149 грн. 25 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (3526,03х4+160,27х19).

Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів (пункт 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»).

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 768 грн. 40 коп. судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. 5, 12, 13, 141, 258-259, 264-265, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина № 14" Міністерства охорони здоров`я України "про стягнення заборгованості з невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку" - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина № 14" Міністерства охорони здоров`я України (Черкаська область,м.Сміла, вул.Рєпіна, 26А, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_2 , Черкаська область АДРЕСА_1 .Сміла, провулок АДРЕСА_2 , 9) заборгованість з невиплаченої заробітної плати у розмірі 9231 грн. 80 копійок, середній заробіток за час затримки проведення розрахунку при звільненні за період з 01 січня по 29 травня 2019 включно у розмірі 17149 грн. 25 копійок, судовий збір у сумі 768 грн.40 коп., а всього 27149 грн.45 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 06 червня 2019 року.

Головуючий: Н. А. Кирилюк