Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 703/4913/15-ц

провадження № 61-10502св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 ,

третя особа - приватний нотаріус Смілянського міського нотаріального округу Таран Галина Володимирівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року в складі судді Васильківської Т. В. та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 19 жовтня 2016 року в складі колегії суддів: Фетісової Т. Л., Захарової А. Ф., Качана О. В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Смілянського міського нотаріального округу

Таран Г. В., про визнання заповіту недійсним.

На обґрунтування позову зазначала, що ОСОБА_4 , який був її чоловіком, не мав наміру складати заповіт на ім`я ОСОБА_3 та не міг його підписати. Підпис на відповідному документі вважала таким, що виконаний не

ОСОБА_4 , тому вважала оспорюваний заповіт нікчемним.

Враховуючи вищевикладене, позивач просила суд визнати недійсним заповіт

від 25 травня 2011 року, складений ОСОБА_4 , та посвідчений приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г. В. за № 1099, встановивши його нікчемність.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області

від 19 жовтня 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що згідно зі статтею 1257 ЦК України відсутні правові підстави для визнання спірного заповіту недійсним, оскільки при його посвідченні були дотримані усі вимоги закону.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що порушення судами норм процесуального права в частині не усунення суперечностей, які існують між двома висновками експертів, які досліджували при проведенні експертизи одні й ті ж зразки почерку покійного, унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та відповідно до частини другої статі 338 ЦПК України 2004 року є підставою для скасування рішень та направлення справи на новий судовий розгляд.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У грудні 2016 року приватний нотаріус Смілянського міського нотаріального округу Таран Г. В.подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначила, що судові рішення є законними і обґрунтованими.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судами установлено, що 11 лютого 2011 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповів належну йому квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 Цей заповіт посвідчений приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Пешехоновою А. В.

25 травні 2011 року ОСОБА_4 склав новий заповіт, яким заповів вищевказану квартиру малолітньому ОСОБА_3 Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г. В. (оспорюваний заповіт).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_7

помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач є дружиною покійного ОСОБА_4 та вказує на те, що його заповіт від 25 травня 2011 року складений не ОСОБА_4 , що свідчить про його нікчемність.

У справі було проведено дві судові почеркознавчі експертизи.

Відповідно до висновку експертів Черкаського відділення Київського НДІСЕ

від 22 грудня 2015 року № 1193/15-23, № 1309/15-23 рукописний запис в оригіналі заповіту від імені ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_3

від 25 травня 2011 року «Заповіт с моїх слів прочитано в голос та підписано власноручно», а також запис у графі «підпис» - «ОСОБА_4 » - виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою.

У зв`язку з тим, що висновок № 1193/15-23, № 1309/15-23 зроблено у результаті дослідження та порівняння підпису у спірному заповіті із копіями зразків підписів, наданих позивачем, при цьому ідентифікувати виконання відповідних написів саме ОСОБА_4 об`єктивно не можливо, враховуючи, що існує ряд оригіналів документів, що містять підписи, які достовірно виконані

ОСОБА_4 , було призначено повторну судову-почеркознавчу експертизу, виконання якої доручено експертам Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до висновку експертів Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру міністерства внутрішніх справ України від 08 липня 2016 року № 1/771 рукописний запис в оригіналі заповіту від імені

ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_3 від 25 травня 2011 року «Заповіт с моїх слів прочитано в голос та підписано власноручно», а також запис в графі «підпис» - «ОСОБА_4 » - виконаний самим ОСОБА_4 .

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК Українипідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статі 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 203 ЦК Українивстановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із положеннями статті 1233 ЦК Українизаповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1247 ЦК Українизаповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Частиною другою статті 1257 ЦК Українипередбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року, враховуючи висновок повторно проведеної у справі експертизи від 08 липня 2016 року № 1/1771, згідно з яким доведено факт особистого написання заповідачем ОСОБА_4 слів про те, що заповіт з його слів прочитано в голос та підписано заповідачем власноручно, а оскаржуваний заповіт відповідав вимогам статті 1247 ЦК України, дійшов правильного висновку про відсутність, передбачених статтями 225, 1257 ЦК України підстав для визнання, складеного ОСОБА_4 . заповіту недійсним.

Доводи касаційної скарги про те, що судом порушено норми процесуального права в частині не усунення суперечностей, які існують між двома висновками експертів, які досліджували при проведенні експертизи одні й ті ж зразки почерку ОСОБА_4 , що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не заслуговують на увагу, оскільки за вимогами Цивільно-процесуального Кодексу суд призначає повторну експертизу у випадку, коли висновки первісної експертизи містять істотні недоліки чи іншим чином викликають обґрунтовані сумніви у їх правильності. Суд першої інстанції, встановивши, що первісна експертиза була проведена з порушенням, які мають бути усунені повторною експертизою, не може при прийнятті рішення у справі посилатися на висновки первісної експертизи як на доказ, який вже завідомо є недопустимим.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 19 жовтня

2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська