Миколаївський районний суд Одеської області
Справа№ 508/349/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року Миколаївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Парій І.О.

з участю: секретаря - Товт Т.В.

розглянувши у спрощеному судовому засіданні в с.м.т. Миколаївка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 09 червня 2008 року в розмірі 71 799 (сімдесят одна тисяча сімсот дев`яносто дев`ять) гривень 71 коп..

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 09 червня 2008 року в розмірі 71 799 (сімдесят одна тисяча сімсот дев`яносто дев`ять) гривень 71 коп..

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав (22).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності. Позовні вимоги не визнав при цьому зазначив, що він кредит погасив та повернув картку працівнику банку, іншого кредиту не брав. Просив суд в задоволені позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» відмовити, в зв`язку з закінченням строку позовної давності (а.с.111).

Вивчивши зібрані по справі докази суд дійшов наступного.

У судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору №б/н від 09.06.2008 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7-19).

Факт отримання кредиту відповідачем не оспорюється.

Згідно статті 1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а саме: надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 28 лютого 2018 року прострочена заборгованість по вищезазначеному кредиту склала 71 799 гривень 71 коп., з них:

-1 339 гривень 32 коп. - заборгованість за кредитом;

-61 955 гривень 71 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 4 847 гривень 55 коп. - заборгованість за пенею та комісією;

- 250 гривень - штраф (фіксована частина),

- 3407 гривень 13 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості за договором (а.с.5-6).

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - ОСОБА_1 в свою чергу зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбаченим договором .

В обумовлені кредитним договором строки ОСОБА_1 свої зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків виконав.

За кредитним договором б/н від 09 червня 2008 року всі платежі ОСОБА_1 були повністю виплачені у липні 2009 року, що підтверджується копією квитанцій банку (а.с.32-34,95-97).

У попередніх судових засіданнях ОСОБА_1 зазначив, що кредитна картка в день останньої проплати по кредиту була здана керівнику відділення ЮГРУ ПриватБанку в смт. Миколаївка Одеської області Гладкому Г.Ф.. З 2009 року по квітень 2013 року його ПАТ КБ «ПриватБанк» не турбував, щодо погашення кредитної заборгованості. В квітня 2013 року йому подзвонили по телефону і повідомили про наявність заборгованості. Після відвідування ним Миколаївського відділення банку його знову ніхто не турбував до 2015 року. В березні 2015 року повторно йому зателефонували з банку та повідомили по наявність заборгованості по кредиту. 10 березня 2015 року він звернувся з заявою до Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області про зловживання працівниками ПриватБанку своїми службовими повноваженями.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона бачила, як ОСОБА_1 здавав керівнику Миколаївського відділення ПАТ «ПриватБанку» Гладкому Г.Ф . кредитну картку, в зв`язку з погашенням кредиту.

Аналогічні показання у судовому засіданні надав свідок ОСОБА_6 .

Згідно повідомлення заступника начальника ВП-начальника СВ Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНВ в Одеській області від 25 березня 2019 року - «10 березня 2015 року до СВ Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області надійшла письмова заява від мешканця с. А.Іванівка Миколаївського району Одеської області ОСОБА_1 щодо проведення перевірки щодо стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості перед ПАТ КБ «приватБанк» в розмірі 4 699 гривень 59 коп. у зв`язку з тим, що даний кредит він виплатив та працівники Миколаївського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» без його згоди користувались кредитною карткою, яка була передана після погашення кредиту. По зазначеному факту внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000072 від 10.03.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та по кримінальному провадженню проводиться досудове розслідування» (а.с.110).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом 10 квітня 2018 р. Відповідачем ОСОБА_1 була подана заява про застосування судом строку позовної давності.

Зазначеними умовами договору, що обумовлені сторонами у заяві відповідача сторони встановили строки виконання зобов`язань зі щомісячними погашеннями 36.00% від суми заборгованості.

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до ст. 256 УК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст. 267 ЦК України).

За загальними правилами згідно ч. 1 ст. 261 України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, зазначеними нормами закону початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами, які свідчать про порушення прав особи. У зв`язку з цим початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусово - судовому порядку.

Оскільки умовами договору між сторонами встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повертати борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку - штраф відповідно до п.8.6 умов та правил надання банківських послуг, то право кредитора слід вважати порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу. А відтак і початок перебігу позовної даності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Тобто у спірних правовідносинах позовна давність до вимог про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Останній платіж по кредитній картці ОСОБА_1 було здійснено в 22 липня 2009 року, що підтверджується копією квитанції (а.с.34). Перебіг позовної давності з цього часу вчинення дій відповідача, про визнання свого боргу не переривався. Оскільки між сторонами не було встановлено іншого строку позовної давності відповідно до ст.. 257 ЦК України застосовується загальний строк позовної давності у три роки.

Якщо відраховувати строк позовної давності з моменту здійснення відповідачем останнього платежу, з липня 2009 року, то позивач звернувся до суду через 8 років, що дає підставу для висновку про сплив строку позовної давності.

Оскільки позивач звернувся до суду через 8 років з часу здійснення відповідачем останнього платежу у липні 2009 року суд приходить до висновку про сплив строку позовної давності щодо сплати кредиту та процентів за його користування.

Будь - яких поважних причин пропущення позовної давності позивачем не вбачається.

Крім того ст. 266 ЦК України передбачає, що із спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги. Таким чином, включення штрафу до основної вимоги поза межами позовної давності не ґрунтується на вимогах закону.

Керуючись ст.525, 526, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 19, 77,81, 258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 09 червня 2008 року в розмірі 71 799 (сімдесят одна тисяча сімсот дев`яносто дев`ять) гривень 71 коп. відмовити за пропуском строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а стороною, що не була присутня в судовому засіданні - з дня отримання копії рішення.

У відповідності до ч.1 ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: І.О.Парій