У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарі Якименко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Булаєнка Антона Олексійовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в :

23 жовтня 2018 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою в якій просить скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09 жовтня 2018 року, винесену державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Булаєнком А.О. у виконавчому провадженні №54232775.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що 17 жовтня 2018 року боржник ОСОБА_1 був ознайомлений з оскаржуваною постановою держаного виконавця Булаєнка А.О., за місцем роботи боржника - ТОВ «Доміан», що підтверджується відміткою про отримання за вх.№ 96 від 17 жовтня 2018 року.

Зі змісту постанови державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Булаєнка А.О. від 09 жовтня 2018 року убачається, що вона винесена державним виконавцем Булаєнком А.О. при примусовому виконанні виконавчого листа № 755/17145/14, виданого 26 листопада 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 544,00 грн.

Будь-які посилання на інші виконавчі документи про стягнення інших зобов`язань відсутні в означеній постанові, а також відсутнє посилання на зведене виконавче провадження.

Відповідно до п. 2 оскаржуваної постанови зазначено, що необхідно здійснювати стягнення з усіх видів доходу боржника в розмірі 20% до погашення заборгованості у розмірі 55600,86 грн., що більше ніж в сто разів перевищує суму боргу, вказану в виконавчому листі №755/14145/14, виданого 26 листопада 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва. Загальна сума, яка підлягає стягненню відповідно до оскаржуваної постанови складає 62297,94 грн.

Боржник не погоджується із означеною постановою, вважає її неправомірною, оскільки розбіжності сум стягнення у оскаржуваній постанові унеможливлюють її виконання і порушують його права, як боржника, про стягнення з нього заробітної плати в сумі більшій, ніж підлягає стягненню на підставі виконавчого документа, що змушує його звернутись з даною скаргою до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 листопада 2018 року відкрите провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Булаєнка Антона Олексійовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 . Витребувано з Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, розташованого за адресою: 02094, м. Київ, вул. Краківська, 20, належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження №54232775, відкритому на підставі виконавчого листа №755/17145/14, виданого 26 листопада 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 544,00 грн (а.с.9).

Факт отримання Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві означеної ухвали суду 01 листопада 2018 року та повторно 26 грудня 2018 року підтверджується даними відстеження поштового відправлення (а.с. 28).

Проте вимоги суду залишились без виконання.

Правом на подання відзиву, пояснень учасники справи не скористались.

У судове засідання сторони не з`явились, хоча про день, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А відтак, суд виходить із доказів наданих сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.450 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 448 ЦПК України).

Згідно із пунктом а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України скарга може бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Як убачається із матеріалів справи, боржник ОСОБА_1 17 жовтня 2018 року дізнався про винесення держаним виконавцем Булаєнком А.О. постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09 жовтня 2018 року у виконавчому провадженні № 54232775. А тому, саме з цієї дати суд обчислює передбачений законом десятиденний строк для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, що підтверджується відміткою про отримання за вх.№ 96 від 17 жовтня 2018 року (а.с. 4).

Зі скаргою боржник ОСОБА_1 звернувся 23 жовтня 2018 року (а.с. 1), тобто у строки встановлені ст. 449 ЦПК України.

Судом встановлено, що у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебувало на примусовому виконанні ВП № 54232775 за виконавчим листом №755/17145/14, виданим 26 листопада 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 544,00 грн.

09 жовтня 2018 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Булаєнком Антоном Олексійовичем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.3).

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції діючій на момент вчинення виконавчої дії) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на момент вчинення виконавчої дії) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби зобов`язаний сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, а також використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

Згідно із ч.1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент вчинення виконавчої дії) кошти виконавчого провадження складаються з:1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на момент винесення) стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А відтак, суд виходить із доказів наданих сторонами.

Надаючи оцінку наданим доказам, суд приходить до висновку, що державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа № 755/17145/14, виданого 26 листопада 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 544,00 грн., здійснено стягнення у розмірі 62297,94 грн., без належних на те правових підстав.

Матеріали виконавчого провадження № 54232775 суду не надано, не зважаючи на отримання Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ухвали суду про витребування даних доказів. Про причини невиконання вимог суду, Відділом ДВС не повідомлено. Будь-яких пояснень по скарзі - не подано.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами скарги учасника виконавчого провадження, поданої в порядку ст.447 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 259-261, 353, 355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» (у редакції діючій на момент вчинення виконавчих дій),суд, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Булаєнка Антона Олексійовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 - задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Булаєнка Антона Олексійовича про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09 жовтня 2018 року у виконавчому провадженні №54232775.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного, суду, шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.О. Астахова