РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/605/19

Провадження № 2/643/2264/19

22.05.2019 року Московський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Єрмак Н.В.

за участю секретаря Зубко А.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Московського району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою та з урахування уточнених позовних вимог просила визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю.

Вимоги обґрунтовані тим, що 11.04.2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено шлюб. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 05.02.2019 року шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з матір`ю.

Стосунки з відповідачем погіршились і тому позивач змушена звернутися до суду про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувалися.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов, просила його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти визначення місця проживання дитини з матір`ю, але заперечував проти вивезення позивачем дитини за кордон.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши сторони, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Матеріали справи свідчать, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

З 11.04.2015 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 05.02.2019 року шлюб між сторонами розірвано.

Дитина проживає разом з матір`ю.

Згідно висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 311 від 18.04.2019 року, орган опіки та піклування, з метою забезпечення виключно прав та інтересів дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , з матір`ю.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Як вже зазначалось, відповідач не заперечував, щоб суд визначив місце проживання дитини разом з матір`ю, але заперечував проти вивезення дитини за кордон.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Разом з цим, позивачем не заявлено позовних вимог щодо надання дозволу на виїзд дитини за кордон, та в цій частині справа судом не розглядалася.

Таким чином, враховуючи, що позов визнано відповідачем, на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком не відповідатиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Приймаючи до уваги вищенаведене та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКПП: НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей Московського району департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, місцезнаходження: м.Харків, вул. Руслана Плоходька, 3.

Суддя Н.В. Єрмак