Справа № 496/3976/18
Провадження № 2/496/197/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

за участю:

секретаря Ткаченко В.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , до

відповідача: Біляївської міської ради Одеської області, місце знаходження: проспект Незалежності, буд. 9, м. Біляївка, Одеська область

вимоги позивача: про повернення дітей матері та припинення стягнення аліментів

учасники справи повідомлені належним чином про час, дату та місце слухання справи, в судове засідання не з`явились, але надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

1. 19 вересня 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Біляївської міської ради Одеської області (далі - відповідач) в якому просить повернути їй неповнолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відібраних від неї без позбавлення батьківських прав на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03.05.2017 року та припинити стягнення аліментів на утримання дітей.

2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Біляївського районного суду від 03.05.2017 року від неї було відібрано її дітей, а саме неповнолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 без позбавлення батьківських прав та передано органу опіки та піклування. В подальшому дітей було влаштовано в державні заклади, а саме неповнолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації, а малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в Андрієво-Іванівську школу-інтернат для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Підставою відібрання дітей стало неналежне виконання позивачем батьківських обов`язків. Після прийнятого судом рішення, усвідомивши свою негативну поведінку, позивач стала на шлях виправлення, припинила вживати спиртні напої, неодноразово відвідувала своїх дітей, зробила ремонт в будинку та створила умови для проживання дітей. Позивач працює по найму, мешкає зі співмешканцем, який також працює по найму. Позивач вважає, що її дітям буде краще проживати з нею так як вона змінила свою поведінку та ставлення до дітей, а тому є всі підстави для повернення дітей на виховання в сім`ю. Крім того вищевказаним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 03.05.2017 року з позивача було стягнуто аліменти на утримання дітей.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

3. Позивач в судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила проводити судове засідання без її участі. (а.с. 49)

4. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнала та просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 51).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

5. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2018 року, цивільну справу № 496/3976/18, передано судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П.

6. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 20 вересня 2018 року вказаний цивільний позов ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачеві строк терміном в десять днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків поданої позовної заяви.

7. 04 жовтня 2018 року до суду від позивача надійшла заява про виконання ухвали суду щодо усунення недоліків.

8. Суддя оглянувши надані до суду документи встановив, що позивачем усунуті недоліки поданої заяви у відповідності до ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 20 вересня 2018 року.

9. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 08 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з проведення підготовчого судового засідання.

10. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 18 грудня 2018 року підготовче провадження закрито та призначено до розгляду цивільну справу.

11. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

12. Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 . (а.с. 13, 14)

13. На підставі рішення Біляївського районного суду від 03.05.2017 року по справі № 496/275/17 у позивача відібрали неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення батьківських прав та стягнуто аліменти на їх утримання у розмірі 600 гривень. (а.с. 5-9)

14. Відповідно до Розпорядження Біляївської РДА Одеської області за № 662/РА-2017 від 17.08.2017 року малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 влаштовано до державного дитячого закладу на повне державне утримання. (а.с. 19)

15. Відповідно до довідки Андрієво-Іванівської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів для дітей-сиріт і дітей позбавлених батьківського піклування за № 93 від 13.09.2018 року вбачається, що малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є вихованцем Андрієво-Іванівської школи-інтернат для дітей-сиріт і дітей позбавлених батьківського піклування з 31.10.2017 року, знаходиться на повному державному забезпеченні, має статус дитини позбавленої батьківського піклування. (а.с. 16)

16. Позивач відвідує свою доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей з 25.05.2017 року, що підтверджується довідкою центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Біляївської РДА Одеської області від 12.09.2018 року за № 167. (а.с. 17)

17.На підставі заяви позивача, 13 вересня 2018 року відділом сім`ї, молоді та у справах дітей управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Біляївської міської ради було проведено обстеження житлово-побутових умов з метою повернення дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У акті обстеження житлово-побутових умов за адресою місця проживання позивача: АДРЕСА_1 зазначено, що у будинку чисто та прибрано, але тільки у двох кімнатах поклеєні шпалери, застелені підлоги, на вікнах висять штори. У кімнаті ОСОБА_3 буде проживати ОСОБА_4 стоїть стіл, ліжко застелене з чистою білизною, є місце для вільного часу, крісло, висить дзеркало. У кімнаті ОСОБА_3 буде мешкати хлопчик ОСОБА_5 в наявності є ліжко, телевізор, старий шкаф для одягу, тумбочка для книжок та стіл. (а.с. 10)

18. З вище вказаних документів по справі, судом вбачається, що на даний час позивач змінила свій спосіб життя, усвідомила свою негативну поведінку, стала на шлях виправлення, неодноразово відвідувала доньку ОСОБА_6 , зробила ремонт в будинку та створила умови для проживання дітей.

V. Оцінка Суду.

19. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

20. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

21. Розглядаючи позовну вимогу про повернення дітей матері суд виходить з наступного.

22. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (ХІV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 Сімейного Кодексу України встановлюють для батьків обов`язок виховувати та утримувати своїх дітей до повноліття.

23. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язує батьків виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважити гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість. Такий же обов`язок покладає і стаття 59 Закону України «Про освіту».

24. Аналізуючи вказані норми закону, суд приходить до висновку про те, що ухилення від виконання обов`язку по вихованню дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити.

25. Позивач просить повернути їй дітей, мотивуючи тим, що переосмислила своє життя, зробила висновки, змінила спосіб життя, який привів до відібрання у неї дітей, припинила вживати спиртні напої, неодноразово відвідувала своїх дітей, зробила ремонт в будинку та створила умови для проживання дітей.

26. Згідно до ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

27. Відповідно до ч. 4 ст. 15 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

28. Одним з таких наслідків є відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.

29. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 170 Сімейного Кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

30. Згідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

31. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

32. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

33. У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

34. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції.

35. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 3111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

36. Європейський суд у своєму рішенні у справі «Гаазе проти Німеччини» (заява від 08 квітня 2004 року № 11057/02) зазначив, що згідно з усталеною прецедецтною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції.

37. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

38. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по - друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

39. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує.

40. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відпали причини, які перешкоджали належному вихованню дітей їх матір`ю, що позивач дійсно прагне виховувати дітей, піклуватися про їх виховання та навчання, для чого створює відповідні умови, а відтак є можливість повернення матері дітей, які були відібрані за рішенням суду.

41. Щодо позовних вимог про припинення стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного.

42. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

43. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

44. У зв`язку з поверненням позивачу її дітей, стягнення аліментів, що були присудженні на їх утримання за рішенням суду, підлягають припиненню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 259, 263, 265, 351 ЦПК України, ст.ст. 15, 150, 170, 180, 223 Сімейного кодексу України, ст. 11, 12 Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини 20.11.1989 року, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Біляївської міської ради Одеської області про повернення дітей матері та припинення стягнення аліментів - задовольнити.

2. Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ) дітей, а саме неповнолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відібраних без позбавлення батьківських прав на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03.05.2017 року.

3. Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ) на утримання дітей, а саме неповнолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з поверненням їй дітей.

4. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

5. Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

6. Повний текст рішення складено 04 червня 2019 року.

Суддя О.П. Галич