КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/5149/2019 Головуючий в суді 1 інстанції - Шереметьєва Л.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 25 683 грн. 29 коп. за період з 15 жовтня 2015 року по 30 листопада 2017 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви посилалася на те, що від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти у розмірі 2 500, 00 гр. на кожну дитину.

Зазначене рішення було переглянуто судом за заявою відповідача і 11 лютого 2016 року ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей у розмірі 1750, 00 гр. на кожну дитину.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2016 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року залишено без змін.

В суді першої інстанції позивач зазначила, що заборгованість відповідача за аліментами в спірний період загалом становить 85 119, 36 гр.

В ході судового розгляду позивачкою було подано клопотання про зміну підстав та предмету позову шляхом розміру пені за аліментами, у зв`язку зі зміною судової практики щодо розгляду справ у подібних правовідносинах, та просила стягнути з відповідача на свою користь пеню у розмірі, який відповідає 100% розміру загальної заборгованості за аліментами.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 85 119 грн. 36 коп. В задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

При цьому, дійшовши висновку про наявність вини відповідача у простроченні сплати аліментів, суд встановив, що пеня, яка утворилася за відповідачем, складає 333 049 грн. 84 коп., однак в силу положень ст. 196 СК України указана сума обмежується загальним розміром заборгованості зі сплати аліментів - 85 119 грн. 36 коп.

В поданій апеляційній скарзі відповідач, не заперечуючи проти проведеного позивачем та судом розрахунку заборгованості/пені, просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову позову у повному обсязі. Скаржник послався на те, що в даному випадку наявні підстави для зменшення розміру пені, які передбачені ч. 2 ст. 196 СК України та не враховані судом першої інстанції, а саме: наявність у відповідача на утриманні непрацездатних батьків, а також незадовільний майновий стан та стан здоров`я платника аліментів.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_5 , з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 10.06.2000 року по 03.08.2015 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 листопада 2015 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти у розмірі 2 500, 00 гр. на кожну дитину.

Зазначене рішення було переглянуто судом за заявою відповідача і 11 лютого 2016 року ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей у розмірі 1750, 00 гр. на кожну дитину.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2016 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року залишено без змін.

На виконання рішення суду 20 травня 2016 року були видані виконавчі листи, які перебувають на виконанні в Солом`янському районному відділі ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

Відповідно до розрахунку заборгованості по виконавчому провадженню №51627407 від 01 грудня 2017 року заборгованість відповідача по аліментах на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на листопад 2017 року склала 42 559, 68 грн. /а.с. 52/.

Згідно з розрахунком заборгованості за виконавчим провадженням №51545824 від 20 грудня 2017 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на листопад 2017 року склала 42 559, 68 грн. /а.с. 51/.

Тобто, заборгованість загалом становить 85 119, 36 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції виходив з наявності вини відповідача у простроченні сплати аліментів.

Так, частинами 1-2 статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Указаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц.

Колегія суддів погоджується з розрахунком пені, який виконано позивачем та який міститься на аркушах справи 49-50 в частині обрахування пені за щомісячними платежами зі сплати аліментів за період з жовтня 2015 року по серпень 2017 року.

Так, сума пені за указаний період за кожним періодичним місячним платежем зі сплати аліментів у сукупності становить 328 499 грн. 84 коп., однак в силу вимог ст. 196 СК України підлягає зменшенню до суми заборгованості зі сплати аліментів по кожному місячному платежу, що в сукупності складає 74 619 грн. 36 коп.

Щодо місячних платежів зі сплати аліментів за період з вересня по листопад 2017 року, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що пеня за указані періоди не перевищує розміру місячного платежу(заборгованості), а тому позивачем безпідставно обраховано, а судом першої інстанції безпідставно стягнуто, пеню за указані періоди у розмірі, який дорівнює місячному платежу(місячній заборгованості) зі сплати аліментів.

Зокрема, пеня, що підлягає стягненню за місячний платіж зі сплати аліментів у вересні 2017 року складає: 3500 грн.(нарахована сума аліментів) х 1% х 74(кількість днів прострочки) = 2590 грн.; у жовтні 2017 року: 3500 грн.(нарахована сума аліментів) х 1% х 43(кількість днів прострочки) = 1 505 грн.; та у листопаді 2017 року: 3500 грн.(нарахована сума аліментів) х 1% х 13(кількість днів прострочки) = 455 грн.

Таким чином, загальна сума пені за спірний період з жовтня 2015 року по листопад 2017 року, яка підлягає стягненню в даному випадку, складає: 74 619 грн. 36 коп. + 2590 грн. + 1505 грн. + 455 грн. = 79 169 грн. 36 коп.

Тобто, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення розміру пені, що підлягає стягненню, оскільки пеня, яка була стягнута судом, обрахована з порушенням вимог чинного законодавства та вимог правової позиції Великої Палати Верховного Суду.

При цьому, колегія суддів акцентує на тому, що незважаючи на те, що відповідач в апеляційній скарзі не оспорював розрахунок пені, виконаний позивачем, та з яким погодився суд першої інстанції, апеляційний суд в силу ч. 4 ст. 367 ЦПК України вважає за необхідне усунути допущене судом першої інстанції неправильне застосування норм матеріального права в частині обрахування пені за прострочення сплати аліментів.

Щодо безпосередніх доводів апеляційної скарги відносно незаконності рішення суду першої інстанції, колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, скаржник послався на те, що в даному випадку наявні підстави для зменшення розміру пені, які передбачені ч. 2 ст. 196 СК України та не враховані судом першої інстанції, а саме: наявність у відповідача на утриманні непрацездатних батьків, а також незадовільний майновий стан та стан здоров`я платника аліментів.

Між тим, суд вважає, що відповідачем не наведено суду належних та достатніх підстав (особливостей матеріального, сімейного стану тощо), у зв`язку з якими сума пені може бути зменшена.

Зокрема, посилання відповідача на перебування на його утриманні непрацездатних батьків не заслуговує на увагу, оскільки не підтверджене будь-якими доказами.

При цьому, непрацездатні особи перебувають на державному пенсійному забезпеченні, а будь-яких документів, які підтверджують факт понесення витрат на їх утримання відповідачем останнім суду не надано.

Так само, скаржником не надано суду жодних документів, які б свідчили про незадовільний матеріальний стан та стан здоров'я відповідача.

Між тим, в силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, зменшивши суму стягнутої пені до 79 169 грн. 36 коп. В решті рішення суду належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст.374,376 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року, зменшивши розмір пені, стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 85 119 грн. 36 коп. до 79 169 грн. 36 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 30 травня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді