Дата документу 23.04.2019
Справа № 334/4184/18
Провадження № 2/334/756/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

в складі: головуючого - судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частку у майні подружжя,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом (з урахуванням уточненої позовної заяви від 22.02.2019 року) до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину нерухомого майна та Ѕ частину автомобілю, які придбані в період шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя.

В позові він вказав, що перебуває з відповідачкою у шлюбі з 01.07.2006 року, який зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 296.

В період шлюбу на спільні кошти ними було придбано квартиру АДРЕСА_1 . Право власності на зазначену квартиру зареєстроване на ім?я відповідачки на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27.02.2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Варавкою В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 62.

Відповідно до п. 1.8 Договору купівлі-продажу квартири він, як чоловік покупця, надав дружині згоду на купівлю вищевказаної квартири.

Вартість квартири становить 3125430 грн., що підтверджується Звітом про оцінку майна від 14.03.2018 року.

Крім того, вони з дружиною придбали автомобіль «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 26.03.2013 року, виданого відповідачці ОСОБА_2 .

Вартість (ринкова) автомобіля становить 580660,78 грн. (22033 доларів США по курсу НБУ на 19.03.2018 року), підтверджується Звітом про оцінку майна від 19.03.2018 року.

Оскільки, відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, він вважає, що йому належить Ѕ частка зазначеної квартири та Ѕ частка автомобілю.

Позивач продовжує володіти та користуватися квартирою та автомобілем, тобто спільним майном.

Просить визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та на Ѕ частину автомобілю «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , колір білий, об`єм двигуна 2494.

Представник позивача в судове засідання надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, на позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення уточненої позовної заяви не заперечує.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 01.07.2006 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 296.

За час перебування у шлюбі сторони придбали квартиру АДРЕСА_1 . Право власності на зазначену квартиру зареєстроване на ім?я відповідачки на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27.02.2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Варавкою В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 62.

Відповідно до п. 1.8 Договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_1 , чоловік покупця, заявою, посвідченою Варавкою В.М., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області за реєстром № 61 від 27 лютого 2015 року, надав дружині згоду на купівлю вищевказаної квартири.

Вартість квартири становить 3125430 грн., що підтверджується Звітом про оцінку майна від 14.03.2018 року.

Крім того, подружжя придбали автомобіль «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 26.03.2013 року, виданого відповідачці ОСОБА_2 .

Вартість (ринкова) автомобіля становить 580660,78 грн. (22033 доларів США по курсу НБУ на 19.03.2018 року), підтверджується Звітом про оцінку майна від 19.03.2018 року.

Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтями 63, 65 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто Використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. № 11).

В силу вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд, діючи у межах заявлених позовних вимог відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а тому слід визнати за позивачем право власності на 1/2 частку у майні подружжя.

В порядку ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 5286,00 грн., сплаченого при подачі позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 18, 76-79, 89, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 60, 63, 65, 69, 70 СК України, суд -

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частку у майні подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_3 право власності на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_3 право власності на Ѕ частину автомобілю «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , колір білий, об`єм двигуна 2494.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН - НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІПН - НОМЕР_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 5286,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М.Гнатюк