Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 540/760/18

провадження № 61-11910св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Мартєва С. Ю., Штелик С. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Карлівське сільгосппідприємство "ЛОС",

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 30 травня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карлівське сільгосппідприємство "ЛОС" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Машівського районного суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карлівське сільгосппідприємство "ЛОС" (далі - ТОВ "Карлівське сільгосппідприємство "ЛОС") про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» трудовий договір на строк з 26 квітня 2018 року до 26 листопада 2018 року, натомість 31 травня 2018 року позивача було звільнено у зв`язку з закінченням строку дії трудового договору на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

Позивач вважав, що звільнений незаконно, безпідставно та з метою позбавити його права на працю та заробітну плату, а тому звертався до суду за захистом своїх прав та просив скасувати наказ №132/2018-К від 31 травня 2018 року, яким його звільнено з ТОВ «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС», поновити на посаді водія автотранспортних засобів у вказаному товаристві з 31 травня 2018 р. та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 31 травня 2018 р. до дня ухвалення рішення суду в сумі 26273,17 грн за кожен місяць.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 18 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано наказ №132/2018-К від 31 травня 2018 року, яким звільнено ОСОБА_1 Поновлено ОСОБА_1 на посаді водія автотранспортних засобів ТОВ «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» з 31 травня 2018 року. Стягнуто з ТОВ «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 травня 2018 року до 18 березня 2019 року включно в сумі 220510 грн. Стягнуто з ТОВ «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Додатковим рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 03 квітня 2019 року допущено до негайного виконання рішення в частині виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, та поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 був прийнятий на роботу за трудовим договором без зазначення кінцевої дати дії трудового договору, що свідчить про прийняття ОСОБА_1 на роботу за безстроковим трудовим договором укладеним на невизначений строк, а тому звільнення ОСОБА_1 проведено з порушенням вимог чинного трудового законодавства, наказ про звільнення є незаконним, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а позивач поновленню на роботі з дати звільнення.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Полтавського апеляційного суду від 30 травня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ "Карлівське сільгосппідприємство "ЛОС" - задоволено частково. Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 18 березня 2019 року - скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог апеляційний суд виходив з того, що між позивачем та відповідачем було укладено строковий трудовий договір, який закінчував свою дію 31 травня 2018 року, тому припинення трудових відносин з ОСОБА_1 після закінчення строку дії строкового трудового договору відповідає вимогам пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2019 року, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 8 липня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 30 травня 2019 року. Витребувано з Машівського районного суду Полтавської області цивільну справу № 540/760/18. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Полтавського апеляційного суду від 30 травня 2019 року до завершення розгляду касаційної скарги відмовлено.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У липні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неправильно виходив з того, що сторонами було укладено строковий трудовий договір, оскільки, як установив суд першої інстанції, у наказі про прийняття на роботу не було зазначено кінцевої дати договору.

Також заявник посилався на те, що апеляційний суд ухвалив рішення на підставі неналежних доказів, а саме взяв до уваги строковий трудовий договір від 26 квітня 2018 року, який, як встановлено почеркознавчою експертизою, позивач не підписував.

Також зазначав, що суддями апеляційного суду було проігноровано клопотання адвоката позивача, яке було надіслано на електронну адресу Полтавського апеляційного суду, про відкладення справи.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

Відзив ТОВ «КС «ЛОС» на касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи, підтверджені доказами , які вказують на відсутність порушень трудового законодавства з боку роботодавця, а тому постанова суду апеляційної інстанції є законною і відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 25 квітня 2018 року відповідно до наказу №113/2018-К ОСОБА_1 був прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів ТОВ «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» з 26 квітня 2018 року за строковим трудовим договором з окладом згідно тарифної сітки пропорційно відпрацьованого часу та за сумісництвом (а.с.50).

26 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» було укладено строковий трудовий договір та договір про повну матеріальну відповідальність.

В матеріалах справи наявні : копія строкового трудового договору від 26 квітня 2018 року, укладеного між ТОВ «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» та ОСОБА_1 , без зазначення кінцевої дати дії договору (а.с.18) та копія строкового трудового договору від 26 квітня 2018 року, укладеного між ТОВ «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» та ОСОБА_1 , з зазначенням строку його дії до 31 травня 2018 року (а.с.53) .

За висновками експерта від 7 серпня 2018 року за №1505 та від 8 серпня 2018 року за №1521 підписи у строковому трудовому договорі від 26 квітня 2018 року та договорі про повну матеріальну відповідальність від 26 квітня 2018 року, укладених між ТОВ «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» та ОСОБА_1 , виконані не ОСОБА_1 а іншою особою (а.с.64-71).

Як вбачається з книги обліку трудових книжок в ТОВ «Карлівське сільгосппідприємство «ЛОС» (а.с.116-122 ), трудова книжка ОСОБА_1 на підприємстві відсутня.

31 травня 2018 року позивача звільнено у зв`язку із закінченням строкового трудового договору на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України (наказ № 132/2018-К від 31 травня 2018 року).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України пiдставами припинення трудового договору є: 2) закiнчення строку (пункти 2 i 3 статтi 23), крiм випадкiв, коли трудовi вiдносини фактично тривають i жодна з сторiн не поставила вимогу про їх припинення.

Згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працiвником та власником пiдприємства, установи, органiзацiї або уповноваженим ним органом чи фiзичною особою. Працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цiєю угодою, та дотримуватись внутрiшнього трудового розпорядку, а власник пiдприємства, установи, органiзацiї або уповноважений ним орган чи фiзична особа зобов`язується виплачувати працiвниковi заробiтну плату й забезпечувати умови працi, передбаченi законодавством про працю, колективним договором i угодою сторiн.

Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавством.

Підставою для укладення строкового трудового договору на вимогу працівника є його заява про прийняття на роботу, в якій вказуються обставини або причини, що спонукають працівника найматися на роботу за строковим трудовим договором, а також строк, протягом якого він працюватиме.

Суд першої інстанції, задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_1 , виходив з того, що між сторонами трудового спору було укладено безстроковий трудовий договір.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що між сторонами укладався безстроковий трудовий договір, а між позивачем та відповідачем було укладено строковий трудовий договір, який закінчив свою дію 31 травня 2018 року, тому припинення трудових відносин з ОСОБА_1 після закінчення строку дії строкового трудового договору відповідає вимогам пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з вищевказаним позовом, ОСОБА_1 зазначав , що між ним та ТОВ «Карлівське СГ «ЛОС» було укладено строковий трудовий договір, відповідач також визнав, що між ними було укладено строковий трудовий договір, характер трудового договору сторонами у судовому засіданні не оскаржувався, а по суті між сторонами трудового договору існував спір з приводу кінцевої дати дії строкового трудового договору.

Таким чином суд апеляційної інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що між сторонами було укладено строковий трудовий договір.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку що між сторонами укладався безстроковий трудовий договір, а тому відсутні підстави залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, доводи касаційної скарги відносно того, що суд апеляційної інстанції неправильно виходив з того, що сторонами було укладено строковий трудовий договір, оскільки, як установив суд першої інстанції, у наказі про прийняття на роботу не було зазначено кінцевої дати договору не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів погоджується з доводами касаційної скарги відносно того, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення на підставі неналежних доказів, а саме взяв до уваги строковий трудовий договір від 26 квітня 2018 року, який, як встановлено почеркознавчою експертизою, позивач не підписував, з огляду на наступне.

Встановлюючи кінцеву дату дії строкового трудового договору, суд апеляційної інстанції виходив з того, що строковий трудовий договір від 26 квітня 2018 року, в якому строк дії вказано до 31 травня 2018 року відповідно до висновку експерта не був підписаний ОСОБА_1 , однак це не свідчить про відсутність домовленості щодо строку дії трудового договору саме до 31 травня 2018 року, як і не доводить існування також домовленості між сторонами до 26 листопада 2018 року. Беручи до уваги кінцеву дату дії строкового трудового договору 31 травня 2018 року, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що припинення трудових відносин з ОСОБА_1 після закінчення строку дії строкового трудового договору відповідає вимогам пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції відносно встановлення кінцевої дати дії строкового трудового договору 31 травня 2018 року, оскільки суд апеляційної інстанції під час перегляду оскаржуваного судового рішення не навів правового обґрунтування причин відхилення тверджень позивача про те, що строковий трудовий договір був укладений до 26 листопада 2018 року, та чому надав перевагу твердженню відповідача про те, що дія трудового договору закінчилась 31 травня 2018 року, за умови наявності висновку експерта від 08 серпня 2018 року № 1521 про те, що підписи у строковому трудовому договорі від 26 квітня 2018 року про строк його дії до 31 травня 2018 року, укладеного між ТОВ «Карлівське СГ «ЛОС» та ОСОБА_1 , виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою, а тому такі висновки суду не гуртуються на нормах діючого законодавства та є припущеннями.

Відтак, рішення суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 є необґрунтованим та таким, що ухвалено на підставі неповно встановлених обставинах справи, а тому підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, доводи касаційної скарги відносно того, що судом апеляційної інстанції було проігноровано клопотання адвоката позивача, яке було надіслано на електронну адресу Полтавського апеляційного суду, про відкладення справи, в даній ситуації не заслуговують на увагу.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з пунктами 1, 2 частини третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 400 ЦПК України Верховний Суд як суд касаційної інстанції не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку.

Відсутність процесуальної можливості з`ясувати дійсні обставини справи щодо встановлення кінцевої дати строку дії строкового трудового договору, який було укладено між ТОВ «Карлівське СГ`ЛОС» та ОСОБА_1 , перешкоджає Верховному Суду ухвалити нове судове рішення, а тому справу слід передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи суду апеляційної інстанції слід надати оцінку зібраним матеріалам справи та встановити обставину справи стосовно кінцевої дати строку дії строкового трудового договору, який було укладено між ТОВ «Карлівське СГ`ЛОС» та ОСОБА_1 , з наведенням правового обґрунтування зазначеному висновку.

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Полтавського апеляційного суду від 30 травня 2019 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко

Судді: А. А. Калараш

Є. В. Петров

С. Ю. Мартєв

С. П. Штелик