ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3544/19 Справа № 209/105/16 Суддя у 1-й інстанції - Решетник Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря - Синенка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 січня 2016 року за поданням головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзежинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Добридніка С.А. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року головний державний виконавець Дніпровського відділу ДВС Дніпродзежинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Добриднік С.А. звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов`язань.

В обґрунтування подання зазначав, що на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 303/845/15-ц від 21.08.2015 року, виданого Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 450060,09 грн. 10.12.2015 року державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копія якої того ж дня направлено боржникові для виконання, стягувачу до відома. У встановлений державним виконавцем строк для самостійного виконання рішення суду, боржник ОСОБА_1 рішення не виконала, борг не сплатила. Зазначає, що про рішення суду боржнику відомо, проте небажання виконувати, покладеного судом обов`язку щодо виплати коштів стягувачеві, виконувати законні вимоги державного виконавця та рішення суду в цілому, з боку ОСОБА_1 є очевидним, тому боржника слід обмежити у праві виїзду за межі України до повного виконання цивільних зобов`язань.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 14 січня 2016 року подання головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзежинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Добридніка С.А. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 - задоволено.

Тимчасово обмежено громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язання згідно виконавчого провадження № 49614835, з виконання виконавчого листа № 303/845/15-ц від 21.08.2015 року, виданого Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 450060,09 грн.

Боржник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України.

Вважає, що суд першої інстанції не з`ясував та не дослідив доказів щодо поінформованості її, боржника, про наявність виконавчих проваджень про стягнення з неї боргу, оскільки державний виконавець таких повідомлень йому не направляв.

Звертає увагу на те, що державний виконавець не вчинив передбачених законом дій щодо встановлення місця знаходження боржника, перевірки його майнового стану. Також відсутні докази ухилення від виконання зобов`язань.

Відзив на апеляційну скаргу від Відділу державної виконавчої служби не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів, доданих до подання державного виконавця, вбачається, що 21 серпня 2015 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області видано виконавчий лист № 303/845/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитної заборгованості в розмірі 446406,09 грн., а також суму 3654,00 грн. у відшкодування судових витрат.

10 грудня 2015 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Добридніком С.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49614835 та запропоновано боржнику самостійно виконати виконавчий напис у строк до 16.12.2015 року.

10 грудня 2015 року головним державним виконавцем Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Добридніком С.А. винесено постанову про арешт майна боржника в межах суми боргу та оголошено заборону на його відчуження, відомості про яку було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, що підтверджується витягами з реєстрів від 23.12.2015 р.

Задовольняючи подання державного виконавця та тимчасово обмежуючи громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання зазначених виконавчих документів, районний суд виходив з того, що виконавчий напис в термін, наданий для добровільного виконання, боржником не виконаний та існує очевидна можливість переїзду боржника за межі України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.4 ст.313 ЦК України фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регламентується нормами Закону України «Про порядок виїзду з України, в`їзду в Україну громадян України».

Зокрема, статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України, в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Статтею 377-1 ЦПК України в редакції, що діяв на час постановлення оскаржуваної ухвали, регламентовано порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб

Отже, обмеження права громадян України на виїзд за кордон можливе у конкретно визначених законом випадках та має тимчасовий характер і зумовлене необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб та інтересів держави.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, державний виконавець посилався на невиконане рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 303/845/15-ц, що підлягає примусовому виконанню, та який перебуває у його провадженні, при цьому зазначав, що боржник проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на яку він надсилав виклик та направляв постанову про відкриття виконавчого провадження.

Проте, згідно наданого апелянтом паспорту громадянина України ОСОБА_1 зареєстрована у АДРЕСА_3 /а.с. 30/.

Отже, державний виконавець не надав суду доказів належного повідомлення боржника про відкрите відносно неї виконавче провадження, в якому був наданий строк для добровільного виконання рішення, доказів свідомого ухилення боржника від виконання рішення, а посилання на небажання ОСОБА_1 виконувати рішення є припущенням.

Розглядаючи подання державного виконавця, суд першої інстанції помилково на викладене уваги не звернув та не перевірив повноту вчинення державним виконавцем дій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", спрямованих на примусове виконання рішення суду та погашення боргу, а також наявність дій (бездіяльності) боржника, які вказують на ухилення від виконання рішення чи роблять неможливим або ускладнюють його виконання.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України, тому ухвала Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 14 січня 2016 року підлягає скасуванню, а у задоволенні подання державного виконавця слід відмовити.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 14 січня 2016 року - скасувати.

У задоволенні подання головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Добридніка С.А. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

М.О.Макаров