ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 636/3241/19

Провадження № 22-ц/818/1942/19

04 червня 2018 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Іманвердізаде А.А.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

відповідач - Великобабчанська сільська рада Чугуївського району Харківської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області

на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 17 серпня 2018 року (суддя Ковригін О.С.)

по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Великобабчанської сільської ради Чугуївського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,-

встановив:

У серпні 2018 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, в якому просили визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за кожним право на 1/3 земельної частки (пай) розміром 8,53 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна, що належала ОСОБА_4 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

В обґрунтування вимог посилались на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після її смерті залишилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 8,53 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 стали її діти - позивачі по справі. Інших спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_4 не було. Після смерті своєї матері позивачі фактично прийняли спадщину, оскільки продовжили користуватися речами, які залишились після смерті спадкодавиці, в тому числі, особистими побутовими речами померлої та продовжили проживати в будинку, в якому вони проживали разом з померлою без реєстрації місця проживання.

Справу розглянуто за відсутності сторін.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 17 серпня 2018 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за кожним право на 1/3 земельної частки (пай) розміром 8,53 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна, що належала ОСОБА_4 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Чугуївська районна державна адміністрація звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати за постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що остаточне право на земельну частку (пай) громадяни члени КСП ім. Леніна, включені до списку до Державного акту НОМЕР_2, набули з 05 вересня 1997 року, а саме, з дати одержання і державної реєстрації вказаного документу, що посвідчує право колективної власності на землю. Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкурентному КСП, членом якого він є. Земля із державної власності була передана КСП ім. Леніна у колективну власність згідно державного акту від 05 вересня 1997 року, тобто ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не набула право на земельну частку (пай). Чугуївська РДА також підтверджує, що спірний сертифікат не пройшов державну реєстрацію в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), тобто, він не має юридичної сили.

Правом на надання відзиву сторони не скористалися.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючі позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що на час смерті ОСОБА_4 їй належало право на земельну частку (пай) розміром 8,53 умовних кадастрових га, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії НОМЕР_1 , виданого на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації від 25 червня 1996 року № 347. Позивачі фактично прийняли спадщину, оскільки продовжили користуватися речами, які залишились після смерті спадкодавиці та продовжили проживати в будинку, в якому вони проживали разом з померлою без реєстрації місця проживання.

Проте колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1,2,5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам цивільно процесуального закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 , виданого на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації Чугуївського району Харківської області № 347 від 25 червня 1996 року, ОСОБА_4 , як члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП ім. Леніна Чугуївського району Харківської області, належала частка (пай) на землі, що перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна розміром 8,53 га (а.с. 14-15).

З матеріалів справи вбачається, що державний акт на право колективної власності на землю НОМЕР_2 (далі державний акт) колективному підприємству ім. Леніна відповідно до рішення Великобабчанської сільської ради народних депутатів від 05 квітня 1996 року № 2, яким передано у колективну власність землю загальною площею 3187,3 га для ведення сільськогосподарського виробництва, був зареєстрований в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 2 від 05 вересня 1997 року (а.с. 80-87).

Тобто він набув чинності 05 вересня 1997 року, отже, на час державної реєстрації державного акту на праві колективної власності на землю ОСОБА_4 померла.

За змістом статей 22, 23 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, зазначено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею забороняється.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному, сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державний актів затверджуються Верховною Радою України.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарських підприємством і організаціями від 08 серпня 1995 року № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю».

Отже, відповідно до зазначених нормативних актів, право на земельну частку (пай) фізична особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП державного акта.

З огляду на викладене, оскільки земля із державної власності була передана КСП ім. Леніна у колективну власність згідно державного акту 06 вересня 1997 року, тобто після смерті ОСОБА_4 , то суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_4 за життя набула право власності на земельну частку (пай) розміром 8,53 умовних кадастрових гектарів.

Таким чином, оскільки сертифікат серії НОМЕР_1 , який був виписаний на ім`я ОСОБА_4 не був зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), то зазначений сертифікат не є чинним, та не породжує будь яких прав померлої ОСОБА_4 на земельну частку (пай).

Зазначене підтверджується відсутністю реєстраційного номера в самому сертифікаті, в якому також не зазначена дата його видачі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, підлягає скасуванню та вважає за необхідне ухвалити нове судове рішення, про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 367, 368, ст. 371, п.2 ч.1 ст. 374, п.п. 1, 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381-384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області - задовольнити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 17 серпня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Великобабчанської сільської ради Чугуївського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04.06.2019 року.

Головуючий І.С.Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко