КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 363/488/19

Апеляційне провадження №22-ц/824/6794/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Денисенко К.В.

за участю:

заявника: державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Голяченка І.П.

представника стягувача: Бригинець А.А.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за поданням державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про примусове входження (проникнення) до майна боржника ОСОБА_1

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області постановлену 30 січня 2019 року в приміщенні суду в складі Рудюка О.Д.,-

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2

В обґрунтування подання зазначав, що у ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області на виконанні перебуває виконавче провадження №51981481з примусового виконання виконавчого листа №363/2965/15-ц від 24 травня 2016року виданого Вишгородським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № KIY0GK00830022 від 5 жовтня 2007 року, яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу 73852,66 доларів США (еквівалент 1538350 грн 91к.); заборгованість за відсотками 53729,77доларів США (еквівалент 1119191 грн 10 к.); заборгованість по комісії за користування кредитом 9176,00 доларів США (еквівалент 191136 грн 10 к.); пеня за несвоєчасне погашення виконання зобов`язання за кредитом 39783,91 (еквівалент 828698 грн 85 к.); штраф 12,00 доларів США, (еквівалент 249 грн 96 к.); штраф (процентна складова) 12423,22 доларів США (еквівалент 258775 грн 67 к.), а всього 188977,56 доларів США що за курсом НБУ від 25 травня 2015 року у гривневому еквіваленті становить 3936402 грн 57 к.

18 серпня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 51981481 та за вих. № 5408 від 19 серпня 2016 року направлено сторонам виконавчого провадження.

Боржник, в термін наданий на самостійне виконання рішення суду не виконав, до відділу не з`являлась, підтверджуючих документів про повне чи часткове виконання рішення суду не надала.

Державним виконавцем вказано, що ним неодноразово здійснювалися виходи за місцем знаходження майна боржника (квартири АДРЕСА_1 ) з метою проведення опису та арешту даної квартири, також вживалися численні заходи щодо належного повідомлення боржника про час та місце проведення виконавчих дій та вимагалося надати безперешкодний доступ, але з невідомих причин боржник листи з викликами, вимогами не отримував.

Враховуючи те що при неодноразовому виході за місцем знаходження майна боржника, потрапити до квартири неможливо, виконати умови проведення опису майна у відповідності до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» - неможливо, а тому просить суд дозволити примусове проникнення (входження) до майна боржника, а саме до квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30 січня 2019 року подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області - задоволено.

Дозволено старшому державному виконавцю відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Голяченко І.П. примусово проникнути до квартири АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити скаргу у повному обсязі, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Так, у апеляційній скарзі скаржник зокрема зазначає, що постанову про відкриття виконавчого провадження вона не отримувала, а лише на її запит державним виконавцем 31 жовтня 2018 року направлено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Зазначала, що судом порушено її права на недоторканність житла. Така міра як проникнення до житла боржника, є крайньою мірою та має бути застосована державним виконавцем у виключних випадках після вичерпання всіх інших можливих способів виконання рішення, в той час як вичерпання державним виконавцем усіх способів виконання рішення з матеріалів виконавчого провадження не вбачається та в суді не доведено.

Від старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області Голяченка І.П. надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якій просить її апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. При цьому вказує, що на неодноразові повідомлення про час та місце проведення виконавчих дій не дали результату, оскільки боржник кореспонденцію у поштовому відділенні не отримує - листи з вимогами, викликами та іншими документами поверталися за зворотною адресою (адресою відділу).

Від інших учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заявник державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області Голяченко І.П. заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив судове рішення залишити без змін.

Представник стягувача у суді апеляційної інстанції заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила судове рішення залишити без змін.

Боржник у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.181 том 1). Про причини своєї неявки суду не повідомляла.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку апелянт при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

З урахуванням викладеного та у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності боржника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання, суд першої інстанції виходив з того, що надані до суду матеріали містять достатньо доказів того, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та свого обов`язку виконати рішення суду, чинить перешкоди державному виконавцю, направлені на його виконання, не надавав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій, уникає викликів державного виконавця та перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що у ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області на виконанні перебуває виконавче провадження №51981481з примусового виконання виконавчого листа №363/2965/15-ц від 24 травня 2016року виданого Вишгородським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № KIY0GK00830022 від 5 жовтня 2007 року, яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу 73852,66 доларів США (еквівалент 1538350гривень 91копійка); заборгованість за відсотками 53729,77доларів США (еквівалент 1119191 грн 10 к.); заборгованість по комісії за користування кредитом 9176,00 доларів США (еквівалент 191136 грн 10к.); пеня за несвоєчасне погашення виконання зобов`язання за кредитом 39783,91 ( еквівалент 828698 грн 85 к.); штраф 12,00 доларів США, (еквівалент 249 грн 96 к.); штраф (процентна складова) 12423,22 доларів США (еквівалент 258775 грг 67 к.), а всього 188977,56 доларів США що за курсом НБУ від 25 травня 2015 року у гривневому еквіваленті становить 3936402 грн 57 к.

18 серпня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 51981481 та за вих. № 5408 від 19 серпня 2016 року направлено сторонам виконавчого провадження (а.с. 15, том 1).

Цього ж дня, з метою забезпечення виконання рішення суду, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, та 19 серпня 2016 року за вих. № 5407 направлено сторонам виконавчого провадження до відома (а.с. 16-17, том 1).

Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржник є власником квартири АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки, іпотекодержателем даного заставного майна є стягувач - ПАТ КБ «ПриватБанк», про що свідчить відповідний запис в Реєстрі іпотек за № 5784531 від 05.10.2007 року (а.с. 18-22, том 1).

31 травня 2017 року за вих. № 4111 (а.с.23-27 том ), 30 червня 2017 року за вих. № 5335 (а.с. 28-31), 11червня 2018 року за вих. № 3060 (а.с. 40-44), 5 жовтня 2018 року за вих. №5369 (а.с. 49-55), на адреси місця проживання/реєстрації боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ) направлялися вимоги щодо надання безперешкодного доступу до квартири АДРЕСА_1 з метою проведення її опису та арешту.

З метою проведення опису та арешту даної квартири АДРЕСА_1 державним виконавцем 24 липня 2017 року, 7 вересня 2017 року, 4 липня 2018 року, 28 вересня 2018 року, 11 грудня 2018 року , здійснювались виходи, але потрапити до вказаної квартири не було можливим, оскільки двері ніхто не відчиняв, про що складено відповідні акти державного виконавця (а.с. 32-33, 39, 45-48, 65, том 1).

28 жовтня 2018 року за вх. № 6747 до відділу надійшла заява боржника від 17 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_1 просить направити постанову про відкриття виконавчого провадження № 51981481 (а.с. 50-55, том 1).

31 жовтня 2018 року за вих. № 6301 на адресу боржника направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 51981481 від 18 серпня 2016 року та роз`яснено положення статті 15, 19 Закону України «Про виконавче провадження», про що свідчить реєстр поштового відправлення (а.с. 58-60, том 1).

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Таким чином, обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно з п.п.4,13 ч.3 тст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи безперешкодно входити до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення.

Державний виконавець звертається до суду із поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Матеріали справи свідчать, що державним виконавцем вживались всі необхідні дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження» з метою примусового виконання виконавчого листа №363/2965/15-ц від 24 травня 2016року виданого Вишгородським районним судом Київської області.

Разом з тим, ОСОБА_1 , рішення суду не виконує, всі виклики до державного виконавця ігнорує, доступу до квартири, в якій проживає боржник, не надає.

Державним виконавцем на адресу боржника за місцем реєстрації направлялись на ім`я ОСОБА_1 постанови та виклики, що підтверджується реєстрами поштових відправлень та роздруківками із сайту поштових відстежень по трек-коду про їх, що є прямими доказами про уникнення боржника від виконання грошових зобов`язань (а.с.45-50).

Крім того, звертаючись до державного виконавця із заявою від 17 жовтня 2018 року ОСОБА_1 було достеменно відомо про наявність виконавчого провадження №51981481.

Зазначені вище обставини свідчать не тільки про свідоме невиконання боржником рішення суду та законних вимог державного виконавця, але й вжиття боржником заходів, спрямованих на ускладнення та затягування процесу проведення ряду виконавчих дій в межах відкритого виконавчого провадження.

Посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_1 не отримано копію постанови про відкриття виконавчого провадження апеляційним судом вважаються необґрунтованими, оскільки дослідивши матеріали виконавчого провадження можна дійти висновку, що державним виконавцем здійснювались всі необхідні заходи для повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, проте остання зловживаючи своїми правами не отримувала відповідні повідомлення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про задоволення подання державного виконавця щодо примусового проникнення до житла обґрунтованими.

За наведеного, вимоги апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 30 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 травня 2019 року.

Головуючий суддя:

Судді: