ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року

м. Черкаси

справа 712/2674/19 провадження № 22-ц/793/849/19

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

головуючого: Василенко Л.І.

суддів: Карпенко О.В., Єльцов В.О.

секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 .

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 квітня 2019 року (постановлену під головуванням судді Пироженко В.Д.) у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування судового наказу за нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст вимог заявника

26 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Заяву мотивовано тим, що з 31 липня 2004 року вона з ОСОБА_2 перебувала у шлюбі в якому у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2018 року шлюб між сторонами розірвано.

Враховуючи, що дочка проживає із заявником, а боржник добровільно допомоги на утримання дитини не надає, просила видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Судовим наказом Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи з дня подання заяви до суду з 26 лютого 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання судового збору.

09 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, у якій просив переглянути дане судове рішення за нововиявленими обставинами. Скасувати судовий наказ від 25 березня 2019 року, роз`яснивши ОСОБА_1 право на звернення з такими вимогами в порядку позовного провадження.

Обґрунтовує заявлені вимоги тим, що ОСОБА_1 18 грудня 2018 року вже зверталася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 всіх видів доходів, проте ухвалою судді від 31 січня 2019 року їй було відмовлено у видачі судового наказу, з підстав передбачених п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, та роз`яснено про неможливість повторного звернення з такою заявою про видачу судового наказу, а також право на звернення до суду з такими вимогами в порядку позовного провадження.

Таким чином, на його переконанням, питання про стягнення аліментів вже вирішувалося в наказному провадженні.

Вважав, що оскаржуваний судовий наказ підлягає до скасування за нововиявленими обставинами, оскільки:

відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 165 ЦПК України повторно судовий наказ не може бути видано, постільки судом раніше було відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. п. 3 6 ч. 1 ст. 165 ЦПК України;

заяву подано з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, так як заявником не було сплачено судовий збір;

заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України;

з поданої заяви вбачається спір про право на аліменти, оскільки дитина періодично проживає з ним, він в повній мірі забезпечує матеріальні та духовні аспекти життя доньки, та виконує обов`язки по утриманню дитини, що виключає примусове стягнення аліментів.

Під час розгляду справи про видачу судового наказу він був позбавлений можливості повідомити суд про матеріальне утримання неповнолітньої доньки, отже зазначена обставина не була відома суду на момент видачі судового наказу та могла вплинути на юридичну оцінку обставин судом при видачі судового наказу.

Короткий зміст судового рішення першої інстанції

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 квітня 2019 року заяву ОСОБА_2 про скасування судового наказу за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Ухвала мотивована тим, що посилання ОСОБА_2 на обставини викладені в його заяві про скасування судового наказу за нововиявленими обставинами від 25 березня 2019 року, по своїй формі та змісту не є нововиявленими обставинами в розумінні положень ст. 423 ЦПК України і не можуть слугувати підставою для перегляду судового рішення, постановленого в формі судового наказу, за нововиявленими обставинами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 07 травня 2019 року, ОСОБА_2 , вважаючи ухвалу суду необґрунтованою та безпідставною, постановленою з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, просив її скасувати та прийняти у справі нову постанову якою направити матеріали вказаної справи до суду першої інстанції для продовження розгляду поданої ним заяви.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції необґрунтовано проігноровано вимоги положень п.1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України про неможливість видачі повторно судового наказу з тих підстав, що судом раніше відмовлено у його видачі посилаючись на п. 3-6 ч. 1 ст. 165 України. Заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України , так як за її подання не сплачено судовий збір.

Крім того, скаржник зазначив, що незважаючи на припинення шлюбних відносин, ним постійно приділяється увага донці, шляхом участі в її вихованні, спільного відпочинку і матеріального забезпечення. Для цих цілей, з метою повноцінного матеріального забезпечення власної дитини, ним відкрито рахунок в банку на який щомісячно ним перераховуються кошти на її утримання, для її розвитку та матеріального забезпечення.

В свою чергу суд не сприяв дослідженню цих обставин, формально підійшов до їх з`ясування.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 11 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 квітня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування судового наказу за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2019 року розгляд апеляційної скарги призначено на 29 травня 2019 року з повідомленням учасників справи про її розгляд та викликом в судове засідання.

Позиція Апеляційного суду Черкаської області

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв`язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Черкаської області.

Згідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників: ОСОБА_2 адвоката Мельніченко А.М., Рубашенко Ю.Б. адвоката Бердник В.В., переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 166 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. п. 3 6 ч. 1 ст.165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу.

Разом з цим, ч. 8 вищевказаної процесуальної норми передбачає, що у разі видачі судового наказу відповідно до п. п. 4 і 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України констатовано, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є саме істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Слід зазначити, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Водночас не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч. 4 ст. 423 ЦПК України).

З наявних матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 31 липня 2004 року по 04 грудня 2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розлучення батьків, відповідно до наявного в матеріалах справи акту фактичного проживання неповнолітньої дитини від 08 лютого 2019 року, залишилася проживати з мамою, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

18 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 січня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 з підстав передбачених п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Приведена ухвала суду мотивована тим, що заявником у заяві про видачу судового наказу заявлена вимога про стягнення аліментів на одну дитину в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, яка не передбачена ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

26 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із іншою заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись, зокрема на п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, та просила видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів на дитину відповідного та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. При цьому обґрунтовувала заяву неучастю боржника в добровільному порядку в матеріальному утриманні дитини.

Таким чином з викладеного вбачається, що ОСОБА_1 26.02.2019 звернулась до суду не з такою самою заявою про видачу судового наказу, а з іншою, оскільки предметом першої заяви було стягнення аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 1/3 частини, а другої аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини.

Висновок суду першої інстанції про те, що посилання ОСОБА_2 на те, що повторно судовий наказ, за встановлених обставин, не може бути виданий не знайшло свого підтвердження, є таким, що ґрунтується на нормах законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Отже доводи апеляційної скарги стосовно того, що судовий наказ 25.03.2019 не міг бути виданий повторно у відповідності до положень п. 7 ч. 1 ст. 165 ЦПК України є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини встановлені ст. 181 СК України та відповідно визначаються за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Судовим наказом Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи з дня подання заяви до суду з 26 лютого 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання судового збору.

Таким чином, оскільки сторони даного провадження добровільно не домовилися про утримання доньки, то кошти на її утримання (аліменти) присудив суд шляхом винесення відповідного судового наказу.

09 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, яка мотивована тим, що судовий наказ про стягнення з нього аліментів не міг бути виданий, оскільки він бере безпосередню участь у матеріальному утриманні доньки шляхом періодичного перерахування коштів на відкритий на її ім`я рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк». Проте доказів у підтвердження здійснення відповідних перерахунків до заяви не додав.

Разом з тим скаржником до апеляційної скарги долучено належно завірені фотокопії дублікатів банківських чеків про поповнення ОСОБА_2 відкритого в ПАТ КБ «Приватбанк» рахунку на ім`я його доньки ОСОБА_3 .

В той же час матеріали справи не містять даних про те коли саме і ким був відкритий даний розрахунковий рахунок, коло осіб які мають змогу ним користуватися та механізм використання коштів, що містяться на вказаному рахунку, враховуючи, що дитина має часткову цивільну дієздатність у зв`язку зі своїм неповноліттям.

Крім того, апеляційний суд враховує і те, що у відповідності до ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, в якому визначити розмір та строки виплати. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватись на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Рубашенко В.І. не надав суду доказів існування домовленості між ним та ОСОБА_1 , як батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , щодо способу виконання батьком обов`язку по утриманню дитини, зокрема і шляхом перерахування коштів на відповідний банківський рахунок за визначених ними умов та розміру.

За викладеного посилання скаржника на те, що під час розгляду заяви про видачу судового наказу він був позбавлений можливості повідомити суд про те, що він матеріально утримує дитину, на що він посилався як на нововиявлену обставину при зверненні з відповідною заявою, також є безпідставним, а висновок суду першої інстанції про те, що його посилання про виконання в повній мірі батьківського обов`язку по утриманню дитини нічим об`єктивно не підтверджені законним та обґрунтованим.

Твердження ОСОБА_2 про те, що заява ОСОБА_1 подана з порушенням ст. 163 ЦПК України, тобто нею не сплачено судовий збір за її подачу, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 «Закону України» про судовий збір від його сплати під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Крім того, враховуючи, що боржник не може подавати заяву про скасування судового наказу який виданий з підстав задоволення заявлених вимог передбачених зокрема п. 4 ст. 161 ЦПК України і він може бути переглянутий лише за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу, тому посилання скаржника на несплату заявником судового збору та повторність звернення з аналогічною заявою об`єктивно не можуть відноситися до обставин які є нововиявленими.

В той же час обставини, на які посилалася ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, як на нововиявлені, а саме добровільна участь у вихованні та матеріальному забезпеченні власної неповнолітньої доньки, шляхом перерахування на відкритий на її ім`я рахунок коштів не є нововиявленими обставинами в контексті ст. 423 ЦПК України.

Рубашенко ОСОБА_4 звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/4 частини його доходу, тобто з вимогою, яка чітко визначена ч. 1 п. 4 ст. 161 ЦПК України і саме такий розмір аліментів на одну дитину передбачено законодавством України. В свою чергу посилання заявника на те, що він в повній мірі добровільно виконує обов`язок по матеріальному утриманню та вихованню доньки не доведений належним чином, а викладені вище факти не звільняють його від обов`язку утримувати доньку у спосіб визначений вищенаведений судовим наказом.

Водночас у разі його незгоди з розміром аліментів, визначених судовим наказом, він має право у відповідності до ч.7 ст. 170 ЦПК України звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином суд апеляційної інстанції проаналізувавши зміст заяви про видачу судового наказу, інші наявні у справі матеріали в їх сукупності та наведені заявником підстави для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, вважає, що зазначені заявником обставини, з яких він просить переглянути судовий наказ, не є ново виявленими обставинами, в розумінні ст. 423 ЦПК України, які можуть бути підставою для скасування судового наказу, оскільки суттєво не впливають на наявність законних підстав для його видачі.

Аналогічні висновки були зроблені судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу прийшов до обґрунтованого висновку про залишення без задоволення заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, підстави для скасування оскаржуваної ухвали, з мотивів наведених в апеляційній скарзі, відсутні, тому апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 31 травня 2019 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: О.В. Карпенко

В.О.Єльцов