АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/738/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: на ухвалу Линдюк В.С. Доповідач в апеляційній інстанції Храпко В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

Храпка В.Д.,

Вініченка Б.Б., Гончар Н.І.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 22 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 про визнання наказів недійсними , -

в с т а н о в и в :

В січні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання наказів недійсними.

21 березня 2019 року представник ОСОБА_2 адвокат Ситник Т.А. подав до суду клопотання про забезпечення позову, в якому просив забезпечити позов шляхом встановлення заборони будь-якій особі вчиняти дії щодо розпорядження та використання земельними ділянками, які розташовані за межами населеного пункту в адміністративних межах Корсунь-Шевченківської міської ради.

Клопотання обґрунтоване тим, що позивачу на підстав державного акту на право приватної власності на землю належить земельна ділянка площею 4.31 га. Проте за даними Публічної кадастрової карти України встановлено, що вказана земельна ділянка поділена на низку окремих земельних ділянок, які в подальшому передані у власність третіх осіб.

Також при перевірці даних з Державним реєстром речових прав було встановлено, що нові власники землі розпочали відчуження земель на користь третіх осіб. Такі дії в значній мірі ускладнюють захист прав позивача і відчуження спірних земельних ділянок третім особам, призведе до затягування вирішення спору та порушення принципу ефективного захисту порушених прав позивача.

Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 22 березня 2019 року заяву представника позивача ОСОБА_28 про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено будь-якій особі вчиняти дії щодо розпорядження ( у тому числі продажу, дарування, передачі в оренду або заставу , зміну цільового призначення, поділу або об`єднанню тощо) земельних ділянок , які мають наступні кадастрові номери: НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 .

У задоволенні іншої частини заяви представника позивача ОСОБА_28 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, як незаконну, винесену з порушенням норм процесуального права, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при задоволення заяви про заходів забезпечення позову не врахував, що вказана ухвала є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, проте вона не відповідає ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Також судом не було враховано відсутність доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог та не пересвідчився, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а посилання позивача на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обгрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Ситник Т.А. просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 22 березня 2019 року залишити без змін, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала у повній мірі відповідає процесуальним вимогам щодо її змісту, є вмотивованою та прийнятою на підставі доказів, які свідчать про наявність факту накладення спірних земель і об`єктивної можливості відчуження спірних земель, що значною мірою ускладнить виконання рішення суду або ефективний захист прав позивача, а доводи апеляційної скарги не відповідають нормам процесуального права та обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги по наступних підставах:

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем або третіми особами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просила застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам, оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог та дійшов обґрунтованого висновку про те, що вжиття заходів забезпечення позову передбачатиме у майбутньому виконання судового рішення.

Судом встановлено, що в провадженні Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання наказів недійсними, предметом спору являється земельна ділянка, яка належить позивачу на підставі державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_2 , площею 4,31 га, розташована в адміністративних межах Корсунь-Шевченківської міської ради, яка не має кадастрового номеру та поділена на 26 окремих ділянок, згідно наказів Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо затвердження проектів землеустрою та передачі земельних ділянок у приватну власність.

Задовольняючи заяву представника позивача ОСОБА_28 суд першої інстанції виходи із того, що невжиття заходів забезпечення позову у цій справі може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду і врахував, що вказаний спір стосується земельної ділянки, яка належить позивачу на підставі державного акта на право власності, виданого на підставі рішення Корсунь-Шевченківської міської ради від 23 лютого 2001 року № 40.

Забезпечення позову шляхом заборони будь-якій особі вчиняти дії щодо розпорядження земельними ділянками, які мають наступні кадастрові номери: НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_1 є достатнім та співмірним видом забезпечення позову у цій справі.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що земельна ділянка, яка належить позивачу і земельні ділянки, які належать третім особам, не накладаються і тому не є доказом виникнення спору між сторонами і існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову , спростовуються матеріалами справи.

Так в матеріалах справи міститься ситуаційний план розташування земельної ділянки ОСОБА_2 та план схеми і викопіювання з кадастрової карти за спірними ділянками.

Крім того, оскаржувана ухвала не позбавляє осіб, яких залучено до участі у справі як треті особи, права володіння та користування земельними ділянками.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 22 березня 2019 року залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 21 травня 2019 року.

Судді: