ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Херсон

справа: 654/3497/18

провадження: 22-ц/819/568/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л.А. (суддя доповідач)

суддів: Базіль Л.В.,

Бугрика В.В.,

секретар Давиденко І.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Біла-Карпа Валентина Анатоліївна на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 грудня 2018 року у складі головуючого судді Ширінської О.Х.,

встановив:

25 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в 2003 році шлюб між сторонами розірвано. Спільна дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилась на утриманні та вихованні позивачки. До досягнення дочкою повноліття відповідач сплачував аліменти на утримання доньки на підставі рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 січня 2011 року.

Після досягнення повноліття дочка продовжує навчання, є студентом денної форми навчання Одеського державного університету внутрішніх справ ІУ рівня акредитації та на теперішній час є курсантом ІІ курсу Херсонського факультету з терміном навчання 4 роки, зарахована наказом від 14 серпня 2017 року № 182 о/с.

Посилаючись на те, що їх повнолітня дочка потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з її навчанням, а відповідач має постійну роботу та має можливість надавати матеріальну допомогу, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, з дня подачі позову та до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до 13 липня 2023 року.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 грудня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 вересня 2018 до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2021 року. В решті позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення в частини стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стягнено з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що повнолітня дочка сторін у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати доньці матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів суд виходив з того, що відповідач офіційно працевлаштований, отримує постійний дохід, має на утриманні малолітню дитину та цивільну дружину, яка перебуває у декретній відпустці, має проблеми із зором з дитинства, але наявна хвороба не свідчить про неможливість працювати та надавати матеріальну допомогу дочці, яка продовжує навчання.

В апеляційній скарзі адвокат Біла-Карпа В.А. діючи в інтересах ОСОБА_2 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до ст. 198 СК України допомога батьками надається лише в тому разі, якщо батьки дитини можуть надавати таку допомогу. Відповідач такої матеріальної можливості немає, тому просить відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог. Вважає, що позивач не довела належними та допустимими доказами необхідність отримання дочкою матеріальної допомоги та спроможність відповідача надавати таку допомогу.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалася.

Під час розгляду справи представник ОСОБА_2 - адвокат Біла-Карпа В.А. апеляційну скаргу підтримала. Просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Заперечуючи проти апеляційної скарги ОСОБА_1 , зазначила, що, на її думку, рішення суду є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги є безпідставними, а тому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яка на момент звернення з даним позовом набула повноліття.

На підставі рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 січня 2011 року відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

ОСОБА_3 є студенткою денної форми навчання Одеського державного університету внутрішніх справ ІУ рівня акредитації, є курсантом ІІ курсу Херсонського факультету ОДУВС, з терміном навчання 4 роки, зарахована наказом від 14 серпня 2017 року №182 о/с, що підтверджується довідкою № 656 від 06 грудня 2018 року виданої Херсонським факультетом Одеського державного університету внутрішніх справ.

Згідно довідки №Б-19/зі від 1 грудня 2018 року виданої Одеським державним університетом внутрішніх справ ОСОБА_3 не має статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування. ОСОБА_3 наказом від 14 серпня 2017 року №182 о/с було зараховано курсантом 1-го курсу Херсонського факультету для здобуття освітнього ступеня бакалавра за спеціальністю «Право», на основі повної загальної освіти, зі строком навчання 4 роки та поставлено на всі види утримання та забезпечення згідно законодавства про здійснення діяльності органами Національної поліції України, з 14 серпня 2017 року.

ОСОБА_3 , отримує грошове забезпечення(посадовий оклад курсанта вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання) у розмірі визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», 208грн. та, на час розгляду справи судом, забезпечена житлом за місцем навчання.

Всі інші витрати з утримання дочки, придбання одягу, предметів гігієни, канцелярського приладдя, проїзд додому та до місця навчання, забезпечує мати.

ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 не надає.

Відповідач ОСОБА_2 , є працездатною особою, на час розгляду справи судом першої інстанції працював водієм в ТОВ «Авто-Лайф».

Згідно довідки ТОВ «Авто-Лайф» від 07 листопада 2018 року за № 64 загальна сума чистого доходу ОСОБА_2 за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2018 року становила 18551.40грн.

Згідно з відомостями державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_2 за третій квартал 2018 року отримав 11347.84грн. заробітної плати в ТОВ «Авто-Лайф», а за четвертий квартал 2018 року - 20703.83грн.

04 грудня 2018 року, після ухвалення судом першої інстанції рішення у даній справі, ОСОБА_2 звільнився з посади водія автотранспортних засобів за згодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України (наказ ТОВ «Авто-Лайф» від 04 грудня 2018 року № 56-к). Підставою звільнення, як вбачається з наданих представником відповідача листа ТОВ «Авто-Лайф» від 18.01.2019 за №6 та доданих до нього документів, є неодноразове надходження скарг на водія ОСОБА_2

ОСОБА_2 має малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Будь-яких доказів, що мати дитини, ОСОБА_6 , перебуває на утриманні відповідача в матеріалах справи не містяться. Крім того, з наданих апелянтом документів, вбачається, що ОСОБА_6 1 січня 2019 року укладений трудовий договір найму моряка строком на чотири місяці із можливим продовженням не більш ніж на два місяці.

Відповідно до частини першої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700грн., з 1 липня - 1777грн., з 1 грудня - 1853грн.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про те, що оскільки відповідач з урахуванням розміру його доходу може надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує такої допомоги (кошти на проїзд до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, харчування, купівлю одягу та приладдя для навчання), то з нього на користь позивача слід стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 25 вересня 2018 року і до припинення ОСОБА_3 тобто до 30 червня 2021 року.

При цьому необхідність утримувати іншу неповнолітню дитину та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу дочці, яка її потребує.

Дохід відповідача після сплати аліментів, у розмірі визначеному судом першої інстанції, залишатиметеся вищім від встановленого Законом прожиткового мінімуму.

Надані медичні документи щодо стану здоров`я відповідача не містять відомостей, що за станом здоров`я він не може працювати та отримувати достатній дохід. Також відповідачем не доведено, що його витрати на лікування унеможливлюють сплату аліментів, у розмірі визначеному судом, на утримання повнолітньої дочки.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції в повній мірі не враховано його матеріальне становище не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідач є працездатною особою, має роботу і отримує доходи, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки у визначеному судом розмірі.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції помилково додатково послався на те, що їх розмір має бути не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначений частиною 2 ст. 182 СК України.

Застосовуючи при визначені розміру аліментів частину 2 ст. 182 СК України суд першої інстанції не звернув уваги, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина регулюється главою 16 СК України, і за правилами ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Зі змісту частини 1 статті 200 СК України вбачається, що судом, при визначені розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина повинні враховуватися обставини, зазначені у статті 182 цього Кодексу.

При цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на дитини, для визначення розміру аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина не застосовується, оскільки законодавством обмежений мінімальний розмір аліментів тільки для визначення розміру аліментів на дитину, а на повнолітніх дочку, сина мінімальний розмір аліментів законом не передбачений.

Враховуючи наведе колегія суддів вважає за необхідне, з підстав визначених ст. 376 ЦПК України змінити рішення суду першої інстанції, виключивши із резолютивної частини посилання суду на те, що розмір аліментів не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В іншій частині рішення постановлено судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Біла-Карпа Валентина Анатоліївна, задовольнити частково.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 грудня 2018 року змінити, виключивши посилання суду на те що розмір аліментів не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті рішення суду залишити без змін.

Дію рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 03 грудня 2018 року в незміненій частині поновити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 28 травня 2019 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: Л.В. Базіль

В.В. Бугрик