ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1206/18 Номер провадження 22-ц/814/1209/19Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В.А. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: Чумак О.В.,

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

секретаря Філоненко О.В.,

за участі: представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 19 лютого 2019 року, ухвалене суддею Бондарь В.А., у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області про визнання права на земельну ділянку (частку, пай).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даною позовною заявою. Вказувала, що вона була членом колективного господарства «Перемога комунізму» (в подальшому реорганізовано в ЗАТ «Чиста криниця») с. Гиряві Їсківці Лохвицького району з 26 березня 1991 року, працювала поваром, потім дояркою. Зазначала, що 30 травня 1995 року ЗАТ «Чиста криниця» був виданий державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 . Пояснила, що 03-05 грудня 1998 року загальними зборами членів колективу ЗАТ «Чиста криниця» було здійснено розподіл земель колективної власності. В списку осіб власників Сертифікату прізвище позивачки відсутнє. У зв`язку з наведеним просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) ЗАТ «Чиста криниця» в розмірі 6, 04 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області та виділити їй їх із земель комунальної власності, розташованих на вказаній території.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 19 лютого 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано право на земельну частку (пай) в межах адміністративного підпорядкування Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області у розмірі 6,04 умовних кадастрових гектарів за ОСОБА_2 за рахунок земель територіальної громади (комунальна власність) Гирявоісківецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області.

Додатковим рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 08 квітня 2019 року вирішено питання відшкодування понесених судових витрат.

Рішення оскаржив відповідач Гирявоісковецька сільська рада Лохвицького району Полтавської області, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Вказує, що позивачка не була членом колективного сільськогосподарського підприємства на момент видачі у Державного акту про право колективної власності, а тому у неї не виникало право на отримання земельної частки (паю).

В судове засідання з`явився представник відповідача ОСОБА_1 . Інші учасники справи про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи суду не подавали. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, з підстав, передбачених ст. 376 ч. 1 п. 3, 4 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що, згідно копії трудової книжки позивачка була прийнята 26 березня 1991 року членом колективного господарства «Перемога комунізму» с. Гиряві Їсківці Лохвицького району на роботу поваром мехзагону № 1. В 1995 році КСП «Перемога комунізму» було реорганізовано в ЗАТ «Чиста криниця».

Відповідно до довідки від 19 березня 2018 року № 321/170-18, наданої Відділом Держгеокадастру у Лохвицькому районі державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 від 30 травня 1995 року був виданий колективно-дольовому товариству «Чиста Криниця» (а.с.8).

Згідно архівного витягу з протоколу засідання правління колгоспу «Перемога комунізму» Гирявоісківецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області від 08.04.1991 року № 9 по заяві ОСОБА_2 . рекомендована загальним зборам уповноважених прийняти в члени колгоспу і надати в роботу у відділку № 2 (а.с.9).

Згідно з протоколом загальних зборів членів колективу ЗАТ «Чиста криниця» с. Гиряві Їсківці Лохвицького району Полтавської області від 03-05 грудня 1998 року було здійснено розподіл земель колективної власності. В списку осіб власників Сертифікату прізвище позивачки відсутнє (а.с.12).

Згідно довідки від 15.05.2018 року № 537/110-18, видана Відділом Держгеокадастру у Лохвицькому районі, затверджена вартість земельної частки (пай) визначена Проектом передачі земель колективної власності у приватну власність членам ЗАТ "Чиста Криниця" в сумі 221993,29 грн., та її площа в розмірі 6,04 га на підставі рішення 05 сесії 23 скликання Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області від 18.12.1998 року (а.с.11).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою доведено факт перебування у членстві ЗАТ «Чиста Криниця» на момент отримання останнім Державного акта на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 від 30 травня 1995 року, а тому вона мала право на земельний пай і на її ім`я помилково не видали сертифікат на право на земельну частку (пай) при розпаюванні землі.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду.

Відповідно до вимог ст. ст. 22, 23 ЗК України від 1990 року, п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що право власності на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Не внесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.

Згідно зі статтею 71 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до статті 75 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін.

Згідно з вимогами статті 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються і статтями 78 і 79 цього Кодексу.

Відповідно до статтею 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Як вбачається із копії трудової книжки ОСОБА_2 , остання виключена з членів товариства і звільнена з роботи лише 16 січня 1996 року.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 не була включена до списку громадян-членів ЗАТ «Чиста Криниця» Лохвицького району, який додавався до державного акта на право колективної власності на землю.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що на момент отримання 30 травня 1995 року ЗАТ «Чиста Криниця» державного акта на право колективної власності на землю позивач була членом цього товариства і мала право на внесення її до списку осіб на розпаювання землі, однак не була включена до такого списку.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом, оскільки право на позов виникло у ОСОБА_2 ще у 1995 році (коли почалося розпаювання земель колишніх колгоспників), що є загальновідомим фактом.

Таким чином, позивач, як особа, що була членом колгоспу на момент видачі Державного акта на право колективної власності на землю, повинна була дізнатись про порушення свого права на земельну частку (пай) з часу видачі ЗАТ «Чиста Криниця» державного акта на право колективної власності на землю (30 травня 1995 року). Однак, позивач у передбачений законом строк, не звернулася до суду з вказаними вимогами, що є підставою для відмови у їх задоволенні.

Такий висновок суду узгоджується із висновками суду касаційної інстанції у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 602/182/17.

З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги і скасування оскаржуваного рішення, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову з огляду на пропуск строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381, 384 ЦПК України, апеляційній суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області задовольнити.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 19 лютого 2019 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області про визнання права на земельну ділянку (частку, пай) відмовити у повному обсязі.

Додаткове рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 08 квітня 2019 року скасувати.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : О. В. Чумак

Судді: Ю. В. Дряниця

Л. І. Пилипчук