Постанова

Іменем України

29 травня 2019 року

м. Київ

справа № 127/12845/13-ц

провадження № 61-39509св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С., Карпенко С. О., Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк»,

третя особа - Орган опіки та піклування Вінницької міської ради,

особа, яка подавала апеляційну скаргу, - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 05 червня 2018 року у складі судді Рибчинського В. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У травні 2013 року ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк»), третя особа - Орган опіки та піклування Вінницької міської ради, про визнання договору іпотеки недійсним. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 посилалася на те, що 11 серпня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 1638-002/ZФКВ-08, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 32 300 євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення до 08 серпня 2023 року. Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 11 серпня 2008 року було укладено іпотечний договір № 1638-002/Zфквіп-08, за яким відповідачі передали в іпотеку банку нерухоме майно, що належить їм на праві спільної власності, а саме: квартиру АДРЕСА_1 . Про укладення між відповідачами спірного іпотечного договору їй стало відомо в жовтні 2012 року від державної виконавчої служби. На її думку, іпотечний договір був укладений з порушенням вимог законодавства, оскільки з моменту народження (31 липня 1997 року) і на час звернення до суду з цим позовом вона разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 проживала у квартирі АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки. Іншого нерухомого майна, придатного для проживання, в них немає. Рішенням Ленінського районного суду міста Вінниці від 31 серпня 2012 року, яке набрало законної сили 11 вересня 2012 року, в справі № 212/11047/2012 за заявою ОСОБА_2 у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , заінтересована особа - Міське комунальне підприємство «ЖЕК № 7», про встановлення факту проживання було встановлено, що вона та ОСОБА_1 в період з липня 1997 року до серпня 2012 року постійно проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Згода органу опіки та піклування на укладення договору іпотеки не була надана. Передана в іпотеку квартира є єдиним її житлом, тому в разі звернення стягнення на неї вона залишиться без житла, що призведе до порушення її прав та законних інтересів. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 просила: визнати недійсним іпотечний договір від 11 серпня 2008 року № 1638-002/Zфквіп-08, укладений між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк Іриною Іванівною, зареєстрований в реєстрі під № 3903; скасувати заборону відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що була зареєстрована приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І. І. в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером 3904 на підставі іпотечного договору від 11 серпня 2008 року № 1638-002/Zфквіп-08; скасувати запис в Державному реєстрі іпотек про обтяження квартири, що знаходиться за вказаною вище адресою, який 11 серпня 2008 року був внесений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І. І. до Державного реєстру іпотек на підставі іпотечного договору від 11 серпня 2008 року № 1638-002/Zфквіп-08.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2013 року у складі судді Короля О. П. позов задоволено. Визнано недійсним іпотечний договір від 11 серпня 2008 року № 1638-002/Zфквіп-08, укладений між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І. І., зареєстрований в реєстрі під № 3903. Скасовано заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 , що була зареєстрована приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І. І. в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 3904 на підставі іпотечного договору від 11 серпня 2008 року № 1638-002/Zфквіп-08, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Скасовано запис в Державному реєстрі іпотек про обтяження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який 11 серпня 2008 року внесений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І. І. до Державного реєстру іпотек на підставі іпотечного договору від 11 серпня 2008 року № 1638-002/Zфквіп-08, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») подало апеляційну скаргу, в якій зазначило, що 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», згідно з яким ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Тобто ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги до боржника ОСОБА_3 за кредитним договором від 11 серпня 2008 року № 1638-002/ZФКВ-08 та забезпечувальними договорами за ним, в тому числі за іпотечним договором від 11 серпня 2008 року № 1638-002/Zфквіп-08. Ця обставина також підтверджується рішенням Ленінського районного суду міста Вінниці від 29 травня 2012 року у справі № 212/531/2012 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк», треті особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про розірвання кредитного договору. Рішення у вищевказаній справі та у справі, що переглядається, ухвалювалося тим же складом суду, і всім сторонам було відомо про те, що ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за іпотечним договором, однак з невідомих причин його не було залучено до участі в розгляді цієї справи.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 15 травня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2013 року залишено без руху і надано строк для усунення недоліків.

Судове рішення апеляційного суду мотивована тим, що несвоєчасне ознайомлення з матеріалами справи не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки заявник повинен був добросовісно користуватися своїми процесуальними правами, однак він не вживав заходів та на власний розсуд вчасно не реалізував своє право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії рішень і ухвал.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05 червня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2013 року.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що апеляційна скарга була подана засобами поштового зв`язку 27 квітня 2018 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Несвоєчасне ознайомлення заявника з матеріалами справи суд апеляційної інстанції вже визнав неповажною підставою пропуску строку, а повторне зазначення цієї ж обставини не може бути підставою для його поновлення.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги.

У червні 2018 року ПАТ «Дельта Банк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись порушення апеляційним судом норм процесуального права, просило скасувати ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 05 червня 2018 року та передати справу до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга ПАТ «Дельта Банк» мотивована неврахуванням апеляційним судом того, що воно не було залучено до участі в розгляді цієї справи. Про рішення місцевого суду воно дізналося 12 квітня 2018 року, однак підготувати апеляційну скаргу без ознайомлення з матеріалами справи не виявилося можливим, так як йому не було відомо про докази, які надавалися сторонами і які були предметом дослідження в місцевому суді. Оскільки справа знаходилася в архіві місцевого суду, то у ПАТ «Дельта Банк» не було можливості відразу ознайомитися з нею, у зв`язку чим воно подало відповідну заяву, яка була направлена на вирішення голові суду, а в подальшому - безпосереднім її виконавцям. При цьому працівниками апарату суду було повідомлено, що строк виконання становить п`ять робочих днів і, з урахуванням вихідних днів, зі справою можна буде ознайомитися не раніше 23 квітня 2018 року. 25 квітня 2018 року представник ПАТ «Дельта Банк» ознайомився з матеріалами справи, а 27 квітня 2018 року було подано апеляційну скаргу. Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив причини пропущення строку на апеляційне оскарження та не дав належної оцінки доводам банку з цього приводу.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 13 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

08 жовтня 2018 року справа № 127/12845/13-ц надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У статті 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з абзацом 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Апеляційним судом встановлено, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області, яким задоволено позов ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ТОВ «Укрпромбанк», третя особа - Орган опіки та піклування Вінницької міської ради, про визнання договору іпотеки недійсним, ухвалено 28 жовтня 2013 року.

ПАТ «Дельта Банк» не було залучено до участі в розгляді цієї справи місцевим судом, а представник банку не був присутній у суді першої інстанції під час ухвалення вказаного рішення.

Згідно з дослідженими судом апеляційної інстанції матеріалами справи представник ПАТ «Дельта Банк» подав заяву про ознайомлення зі справою 12 квітня 2018 року. На цій заяві накладена резолюція голови суду з відміткою про направлення до виконання 16 квітня 2016 року. 25 квітня 2018 року представник ПАТ «Дельта Банк» ознайомився з матеріалами справи.

27 квітня 2018 року ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 13 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 292 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення рішення місцевим судом (далі - ЦПК України 2004 року), сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що в матеріалах справи наявна заява представника ПАТ «Дельта Банк» від 12 квітня 2018 року про ознайомлення з матеріалами справи, на якій міститься резолюція голови суду від 16 квітня 2018 року про направлення до виконання цієї заяви. Отже з 16 квітня 2018 року банк мав право на ознайомлення з матеріалами справи, а тому строк на апеляційне оскарження у нього розпочався з 12 квітня 2018 року.

Такий висновок апеляційного суду не відповідає вимогам процесуального права.

Як встановлено апеляційним судом, представник ПАТ «Дельта Банк» ознайомився з матеріалами справи і, відповідно, з рішенням місцевого суду 25 квітня 2018 року.

Будь-які дані про отримання ПАТ «Дельта Банк» копії рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 жовтня 2013 року в матеріалах справи відсутні.

Апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» на рішення місцевого суду подана 27 квітня 2018 року, тобто в межах строку, визначеного частиною першою статті 294 ЦПК України 2004 року.

Посилання апеляційного суду на те, що строк на апеляційне оскарження у заявника розпочався з 12 квітня 2018 року, є безпідставними, оскільки без отримання повного тексту рішення (ознайомлення з матеріалами справи) у заявника була відсутня можливість подання обґрунтованої апеляційної скарги відповідно до вимог статті 356 ЦПК України.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини»).

ЄСПЛ в рішенні у справі «Делькур проти Бельгії» зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 Конвенції не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі «Белле проти Франції» ЄСПЛ визначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Наведене залишилося поза увагою апеляційного суду, у зв`язку з чим його висновок про те, що ПАТ «Дельта Банк» без поважних причин пропустило строк на оскарження рішення місцевого суду, не відповідає принципу верховенства права, Конституції України та вищевказаним положенням процесуального права.

Частиною четвертою статті 406 та частиною шостою статті 411 ЦПК Українипередбачено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням вищенаведених норм процесуального права та перешкоджає подальшому провадженню у справі.

У зв`язку з допущеними апеляційним судом порушеннями норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, оскаржуване судове рішення слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 05 червня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова
С. О. Карпенко
В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов