Провадження №2/447/10/19
Справа №447/819/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

22.05.2019 року року Миколаївський районний суд Львівської області у складі

головуючого судді Карбовніка І.М.

при секретарі Данилів О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ПАТ СК "Україна" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 23 січня 2014 року близько 13 години дня, на 419 км. + 200 метрів автотраси «Київ -Одеса» в Іванівському районі, Одеської області відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) за участю автомобіля марки «Мitsubishi Lancer», державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля - тягача «Renault Magnum 11 GTA» державний номер НОМЕР_2 з трьох вісним напівпричепом - фургоном « Meldgaard NTC/S» державний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали технічні пошкодження, а він перебуваючи пасажиром в кабіні тягача «Renault Magnum 11 GTA» державний номер НОМЕР_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження і з місця ДТП каретою швидкої медичної допомоги із діагнозом «компресійного зламу спинномозкового каналу тіла хребта», був доставлений в Іванівську районну лікарню Одеської обл..

Дорожньо-транспортна пригода сталась із вини водія ОСОБА_2 , який не врахував дорожньої обстановки, погодних умов, не вибрав безпечної швидкості руху на слизькій дорозі, внаслідок чого пе справився з керуванням, втратив контроль над транспортним засобом в результаті чого допустив зіткнення із тягачем «Renault Magnum 11 GTA» державний номер НОМЕР_2 з трьох вісним напівпричепом - фургоном « Meldgaard NTC/S» державний номер НОМЕР_5 .

Вина ОСОБА_2 також підтверджується і доведена вироком Іванівського районного суду Одеської області від 24.02.2015 року. Крім того з вини відповідача за наслідком ДТП в кареті швидкої допомоги він непритомнів, знаходився у шоковому стані, страждав на сильний біль у спині, запаморочення. У подальшому в тяжкому лежачому стані був доставлений до м.Львова та покладений на стаціонарне лікування у міську клінічну лікарню швидкої медичної допомоги м.Львова, де і проводилось негайне хірургічне втручання на хребті і замість зламаних хребців були вставлені імплонтанти, з якими він живе і перебуває до теперішнього часу. За наслідками дорожньо-транспортної події і отриманою травмою хребта та його викривленням, довготривалий термін майже цілий 2014 рік він знаходився на стаціонарному лікуванні у різних медичних закладах як м.Львова, так і Львівської області із подальшим встановленням йому третьої групи інвалідності.

29.05.2015 року згідно НАКАЗУ №45-к його було звільнено з роботи «Миколаївводоканал» за неможливість виконання у повному обсязі з отриманою травмою своїх професіональних обов`язків. За час перебування в різних лікувальних закладах, ним на лікування було витрачено суму 18 584.96 грн. Розмір цієї шкоди складається з вартості ліків та додаткових витрат по одужанню, які протягом тривалого часу (цілий 2014 рік) вимушений був приймати внаслідок отриманих під час ДТП травм.

На момент заподіяння йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди травм він працював слюсарем у Міському комунальному підприємстві «Миколаївводоканал». Згідно судово медичного висновку від 12 червня 2014 року в результаті отриманої травми йому встановлена стійка тривала втрата працездатності більше однієї третини тобто 33%. Тому він вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати йому втрачений заробіток у розмірі 33% його заробітку одноразово, наперед на протязі трьох років. Для нарахування розміру втраченого заробітку його середньомісячний заробіток вважався, виходячи з 12 місяців роботи, таких, що передували пошкодженню здоров`я, тобто за січень-грудень 2013 року. Згідно довідки № 6 від 16.02.2016 року виданою «Миколаївводоканал» його заробіток у 2013 році становив суму 24 928.11 грн., 24 928.11 : 12 = 2077.34 грн. Значить його втрачений середньомісячний заробіток становить - 2077.34грн. 2077.34 :100 * 33% (втрата працездатності згідно висновка суд.мед.експерта) = 685.52 грн. сума втраченого заробітку. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку обчисляється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати - вимоги п.1ч.2 ст.1197 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1202 ЦК України «Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами або одноразово, але не більш як за три роки наперед.». Отже сума втраченого заробітку у зв`язку з каліцтвом і ушкодження його здоров"я становить 68 131,80 грн.

Також крім фізичних страждань я зазнав і моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, оскільки біль у спині тривалий період не проходив і він не знав, як довго буде тривати розлад його здоров`я та які наслідки в майбутньому спричинять отримані ушкодження. Практично цілий 2014 рік він майже не виходив із лікарень, а коли виходив то обов`язково під наглядом лікаря, знаходився на амбулаторному лікуванні, став інвалідом третьої групи, позбувся роботи. Тож діями відповідача ОСОБА_2 йому заподіяно моральну шкоду, яку оцінює в 100 000 грн. Моральна шкода полягає в тому, що в момент ДТП він знаходилася в кабіні тягача автомобіля, яким керував знайомий, і при зіткненні автомобілів отримав тяжке тілесне ушкодження, стрес, нервове потрясіння, шок, втрата свідомості від болю і отриманих травм, у звязку з чим просив позов задоволити.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_4 уточнили свої позовні вимоги та просили стягнути з ОСОБА_2 18 584.96 гривень витрат на відшкодування майнової шкоди, 89 466,00 грн. заробіток (дохід), втрачений внаслідок зменшення стійкої тривалої втрати працездатності, 150 000,00 грн. витрат на відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати та витрати за проведення експертизи.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та з підстав, вказаних у поданому до суду запереченні просив в позові відмовити в повному обсязі.

В результаті повного та всебічного дослідження всіх обставин справи у їх сукупності, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, перевіривши докази, якими підтверджуються заявлені позовні вимоги, суд приходить до висновку про їх обґрунтованість та необхідність часткового задоволення керуючись наступним.

В судовому засіданні втановлено, що 23 січня 2014 року близько 13 години дня, на 419 км. + 200 метрів автотраси «Київ -Одеса» в Іванівському районі, Одеської області відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) за участю автомобіля марки «Мitsubishi Lancer», державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля - тягача «Renault Magnum 11 GTA» державний номер НОМЕР_2 з трьох вісним напівпричепом - фургоном « Meldgaard NTC/S» державний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали технічні пошкодження. Позивач ОСОБА_1 перебуваючи пасажиром в кабіні тягача «Renault Magnum 11 GTA» державний номер НОМЕР_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження і з місця ДТП каретою швидкої медичної допомоги із діагнозом «компресійного зламу спинномозкового каналу тіла хребта», був доставлений в Іванівську районну лікарню Одеської обл. Вина ОСОБА_2 доведена вироком Іванівського районного суду Одеської області від 24.02.2015 року.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка їх завдала за наявності її вини.

Згідно ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі володіє транспортним засобом.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦКУкраїни шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у їїзавдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між: ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини».

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Частини 1,3 статті 1195 ЦК України вказують, що шкода завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної, або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду, тощо.

Стаття 1197 ЦК України вказує, що розмір втраченого заробітку визначається у відсотках від середньо-місячного заробітку який потерпілий мав до каліцтва по бажанню за дванадцять місяців, або за три останніх місяці роботи, що передували ушкодженню здоровя. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку обчисляється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно висновку комісійної судово - медичної експертизи №123 від 12.03.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 під час дорожньо-транспортної пригоди 23 січня 2014 року отримав травму у вигляді компресійного перелому 11-12 хребців грудного відділу хребта, забою спинного мозку. Після проходження лікування з приводу отриманих травм 22 липня 2014 року потерпілий був оглянутий комісією МСЕК, де йому встановлено діагноз: «Слабоконсолідований компресійний перелом тіл 11-го грудного хребця 2-го ст., 12-го грудного хребця 1-го ст. Задній транспедикулярний спондилодез на рівні від 10-го грудного до 1-го поперекового хребців. Післятравматичний остеохондроз нижньо-грудного - поперекового відділів хребта з помірним порушенням функції. Післятравматична мієлопатія на рівні грудних сегментів, помірно виражений нижній парапарез». З приводу наслідків перенесеної у 2014 році травми він був визнаний інвалідом 3-ї групи терміном на 1 рік (до 22 липня 2015 року). Відповідно до таких наслідків стійка втрата професійної працездатності на цей період становила 50% (п`ятдесять), згідно таблиці 1 п.2.4 «Критеріїв встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я пов`язане з виконанням трудових обов`язків», затверджених наказом №420 Міністерства охорони здоров`я України від 05 червня 2012 року.

У подальшому, при обстеженні потерпілого МСЕК 22 липня 2015 р. і 19 липня 2016 р. 3-тя група інвалідності була підтверджена і стійка втрата професійної працездатності на період до 25 липня 2017 року у гр. ОСОБА_1 становила 40% (сорок), відповідно таблиці 1, п.2.4 «Критеріїв встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я пов`язане з виконанням трудових обов`язків», затверджених наказом №420 Міністерства охорони здоров`я України від 05 червня 2012 року.

При огляді МСЕК 25 липня 2017 р. гр. ОСОБА_1 виставлено діагноз: «Клиновидна деформація тіла ТH 11 III ст., задній транспедикулярний спондилодез на рівні Тh10-L1. Клиновидна деформація тіла Тh12 0-I ст. Післятравматичний остеохондроз, спондилоартроз нижньо-грудного - поперекового відділів хребта з помірним порушенням функції. Післятравматична мієлопатія на рівні грудних сегментів. М`язево-тонічні порушення, больовий синдром» та підтверджена 3-тя група інвалідності терміном на 1 рік, до 25 липня 2018 року. При цьому стійка втрата професійної працездатності з приводу наслідків травми отриманої у 2014 році, становить на цей період 30% (тридцять), згідно таблиці 1 п.2.3 «Критеріїв встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я пов`язане з виконанням трудових обов`язків», затверджених наказом №420 Міністерства охорони здоров`я України від 05 червня 2012 року.

Таким чином, позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди у розмірі 18 584.96 гривень та втрачений заробіток (дохід), внаслідок зменшення стійкої тривалої втрати працездатності, у розмірі 89466,00 грн.є обгрунтованими, підтвердженими належними доказами по справі та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В рахунок вказаних обставин, в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 передбачено, що «у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується».

Крім того, пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 визначено, що «розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості».

Таким чином, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягає матеріальна компенсація завданої їй моральної шкоди у розмірі 50000.00 грн.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги в частині відшкодування судових витрати, а також витрат за проведення експертизи не підлягають до задоволення, оскільки, з матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач звільнений від сплати судового збору та такий ним не сплачувався, а також в матерілах справи відсутн сума витрат , що були позивачем понесенні у звязку з проведенням експертизи.

Керуючись ст.ст.2,81,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_2 витрати на лікування в розмірі 18 584,96 гривень (вісімнадцять тисяч пятсот вісімдесят чотири гривні 96 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_2 втрачений заробіток (дохід) внаслідок зменшення стійкої тривалої втрати працездатності у розмірі 89 466,00 (вісімдесят девять тисяч чотириста шістдесят шість гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_2 моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 в користь держави судовий збір у розмірі 1411,93 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до апеляційного суду Львівської області.

Повне судове рішення складено 03.06.2019 р.

Суддя Карбовнік І. М.