ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року

м.Суми

Справа №592/12390/18

Номер провадження 22-ц/816/3147/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 березня 2019 року в складі судді Котенко О.А., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складений 19 березня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовна заява обґрунтована тим, що з 04 лютого 2012 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_3 , батьком якого є відповідач. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 13 червня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. На даний час дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні.

Посилаючись на те, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини, хоча працює за кордоном і має значний дохід, має в користуванні автотранспорт, а відтак, вважала, що він має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі, у зв`язку з чим позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 8000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 29 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4800 грн, щомісячно, починаючи стягнення з 29 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 704 грн 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3000 грн на відшкодування витрат на правничу допомогу.

Вказане рішення суду відповідач ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з нього аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 29 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував обставини того, що під час обміну ним автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2007 року випуску, на автомобіль MERCEDES-BENZ Е200, 2003 року випуску, він 12 лютого 2018 року надав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 доручення на право зняття з обліку та перереєстрації вказаного автомобіля, однак з яких причин автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2007 року випуску, на час надання судом запиту не був знятий з обліку йому не відомо. Щодо висновків суду про наявність у відповідача рахунків у банку, то останній зауважив, що в АТ «Акцент-Банк» йому була видана кредитна картка зі встановленим кредитним лімітом, а у відомостях по рахунку відображені кредитні кошти та інформація щодо погашення кредиту. Що стосується обставин здачі в ломбард цінних речей, то як зазначив відповідач, він не мав постійної роботи, у зв`язку з чим потребував коштів. Однак, зауважив, що в подальшому викупляв вказані речі. В апеляційній скарзі також йдеться і про те, що відповідач протягом 2014 - 2017 років добровільно сплачував позивачу аліменти на утримання дитини, чого судом першої інстанції враховано не було. Крім того, як стверджує відповідач в апеляційній скарзі, суд першої інстанції поклав в основу оскаржуваного рішення неналежні докази.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. При цьому, зазначає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи та перевірив їх належними і допустимими доказами, тому дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина саме у визначеному в оскаржуваному рішенні розмірі. Крім того, на думку позивача, доводи апеляційної скарги про наявність у відповідача на праві власності декількох автомобілів не спростовують висновків суду першої інстанції про його матеріальний стан та можливість утримувати малолітнього сина. Також, позивач зауважила, що відповідач, стверджуючи в апеляційній скарзі про те, що наявний в АТ «Акцент-Банк» грошовий вклад на суму 16482 грн 56 коп. є заборгованістю по кредитній картці, намагається, таким чином, перекрутити встановлені судом першої інстанції факти, так як він додав квитанцію з іншого банку. Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відповідач є безробітним та утримує і доглядає батька, то позивач вважає, що вказані посилання є спробою відповідача ухилитись від обов`язку утримувати сина, так як не підтверджені належними і допустимими доказами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 04 лютого 2012 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції у Сумській області був зроблений відповідний запис (а.с. 4).

Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , батьком якого є відповідач (а.с. 5).

Заочним рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 13 червня 2014 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 6).

Згідно з інформацією територіального сервісного центру № 5943 Регіонального сервісного центру МВС в Сумській області від 06 грудня 2018 року за № 31/18/5943-2113 за ОСОБА_1 зареєстровані наступні транспортні засоби:

- MERCEDES-BENZ E200, 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований 20 лютого 2018 року за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 7044/18/000189, укладеному 20 лютого 2018 року в ТОВ «Суми-ЕКСПЕРТЦЕНТР»;

- VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований 09 вересня 2017 року за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 8046/2017/618073, укладеному 09 вересня 2017 року в ТСЦ № 8046 РСЦ МВС в м. Києві (а.с. 88-89).

Як повідомило Повне товариство «Ломбард «Свіжа Копійка» у листі від 26 грудня 2018 року за № 1601/12, протягом 2017 року відповідач ОСОБА_1 неодноразово оформляв договори про надання ломбардом фінансового кредиту та закладу коштовностей та цінного майна (а.с. 95).

Крім того, за інформацією Акціонерного товариства «Акцент-Банк» від 19 лютого 2019 року за № 20.1.0.0.0/7-20181217/472 ОСОБА_1 має відкритий рахунок в банку на суму 16482,56 грн (а.с. 110, 116).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, установивши, що відповідач працює в Республіці Польща, має у власності транспортні засоби та цінне майно, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тобто, обставини того, що майновий стан відповідача забезпечує йому належний рівень життя, тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 4800 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, вказавши, що такий майновий стан відповідача дозволяє матеріально утримувати дитину на рівні, який є необхідним для забезпечення її розвитку, навчання та задоволення її потреб.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Тлумачення положень статті 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні,чи їх шлюб розірвано.

Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Як передбачено частиною 1 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Приймаючи до уваги наведені норми права та встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі, а визначений судом першої інстанції розмір аліментів, тобто, у сумі 4800 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, є обґрунтованим.

Зокрема, наявними в матеріалах справи належними і допустимими доказами доведено обставини того, що відповідач має у власності транспортні засоби, які він придбав протягом 2017 2018 років, тобто, після розірвання між сторонами шлюбу, а також має у власності цінні речі, зокрема, коштовності, інтернет планшет та мобільний телефон і вказані обставини, які мають істотне значення, були обґрунтовано враховані судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач поміняв належний йому на праві власності автомобіль на інший не заслуговують на увагу колегії суддів, так як спростовуються наявною в матеріалах справи довідкою територіального сервісного центру № 5943 Регіонального сервісного центру МВС в Сумській області від 06 грудня 2018 року за № 31/18/5943-2113 про реєстрацію за ОСОБА_1 саме цих двох транспортних засобів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 на даний час ніде не працює, у зв`язку з чим перебуває на обліку в Лебединській міськрайонній філії Сумського обласного центру зайнятості, на думку колегії суддів, не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність у відповідача неофіційних доходів, в тому числі, і від роботи в Республіці Польща, про що повідомив допитаний під час розгляду справи в суді першої інстанції свідок ОСОБА_6 , тобто, вказані доходи відповідача забезпечують належний рівень його життя.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відкритий в АТ «Акцент-Банк» рахунок є кредитною лінією, то на думку колегії суддів, вказані твердження відповідача не підтверджені належними і допустимими доказами, оскільки надані відповідачем документи стосуються здійснених відповідачем операцій в інших банках, а саме: в АТ «ПриватБанк», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Альфа Банк», що не були предметом розгляду судом першої інстанції у даній цивільній справі, а відтак, не є предметом апеляційного перегляду.

Посилання в апеляційній скарзі про обставини проживання відповідача разом з його батьками та наявність у батька відповідача ОСОБА_7 певних хвороб, на думку колегії суддів, саме по собі ще не свідчить про факт перебування цих осіб на його утриманні, тому вказані доводи також не заслуговують на увагу колегії суддів.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 381 ч.ч.1, 3; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 березня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 травня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина