Справа № 737/880/19
Проваждення № 2/737/351/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області

суддяЛібстер А. С.
секретар судового засіданняЮрченко М.М.
розглянувши у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу№ 737/880/19
за позовомОСОБА_1
до Куликівської селищної ради
провизнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування
учасники справи та представники:
позивачне з`явилася
представник відповідачане з`явився

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_2 залишила заповіт, за яким все своє майно заповіла позивачці. Після її смерті позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину. До спадкового майна входить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на який померла ОСОБА_2 за життя не оформила відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі їй свідоцтва про право на спадщину.

Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок АДРЕСА_1 .

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги повністю підтримує та просить їх задовольнити.

Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якій селищний голова Халімон Н. ОСОБА_3 повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради .

Позовна заява надійшла до суду 29 серпня 2019 року.

Суддя своєю ухвалою від 03 вересня 2019 року, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 26 вересня 2019 року та було відкладено на 03 жовтня 2019 року.

Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкової справи № 94/2015, яку надав приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального округу Тимощук В. О. щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , суд приходить до наступного.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Після її смерті відкрилася спадщина, до якої, зокрема, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 1095 від 13.12.2018, ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

За життя ОСОБА_2 залишила заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_4 . Заповіт складений 19 серпня 1998 року, посвідчений секретарем Салтиково-Дівицької сільської ради та виконкому Степанець В. А., зареєстрований в реєстрі за № 149 (а.с. 7).

12 листопада 2005 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, прізвище останньої після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 ».

Згідно матеріалів спадкової справи № 94/2015, ОСОБА_1 20 листопада 2015 року звернулася до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощука В. О. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 (а.с.27).

ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на три земельні ділянки, які належали померлій ОСОБА_2 (а.с. 36-37).

Відомості щодо інших спадкоємців у спадковій справі відсутні.

Таким чином, позивач являється єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 за заповітом, яка прийняла спадщину. Наявності інших спадкоємців судом не встановлено.

Згідно з постановою приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощука В. О. від 30.03.2017 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю у спадкодавця документів, підтверджуючих право власності на вищевказане майно за померлим (а.с.18).

Згідно з довідкою КП „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" ЧОР № 211 від 03.11.2016 року станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок АДРЕСА_1 право власності не зареєстровано (а.с. 9).

У технічному паспорті на спірний будинок вказано, що його побудовано у 1958 році (а.с. 10-14).

Згідно з довідкою виконкому Салтиково-Дівицької сільської ради Куликівського району Чернігівської області № 03-06/147 від 06 жовтня 2016 року, головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 до дня своєї смерті була ОСОБА_2 (а.с.6).

Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано.

Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні.

Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Порядок реєстрації нерухомості в Української СРСР регулювався Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Міністерства комунального господарства Української РСР від 31.01.66 затвердженою Заступником Міністра комунального господарства Української РСР В.Романовим 31 січня 1966 р., яка втратила чинність 13.12.95. Відповідно до п. 6 зазначеної інструкції «Не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані». Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Судова практика, що склалась після зміни законодавства в частині реєстрації прав власності на нерухоме майно в сільській місцевості, стала на захист прав власників такого майна та їх спадкоємців. Так, згідно з Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав.

За таких умов, враховуючи, що померла ОСОБА_4 до 05.08.1992 року побудувала будинок за адресою: АДРЕСА_1 , але за життя не отримала правовстановлюючого документу на будинок, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати за нею право власності на зазначений будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 81, 141, 200, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу Українисуд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) право власності на житловий будинок загальною площею 40,7 кв.м, житловою площею 15,1 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами (означеними в плані технічного паспорту на будинок літерами: житловий будинок А-1, сараї Б-1, б-1, погріб з шийкою В-1) садиби № АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 03 жовтня 2019 року.

Суддя А. С. Лібстер