ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2-о/753/366/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2019 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Каліушко Ф.А., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про зобов`язання слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП в м. Києві направити на примусове лікування до 4-го відділення психіатричної лікарні імені Павлова ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про зобов`язання слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП в м. Києві направити на примусове лікування до 4-го відділення психіатричної лікарні імені Павлова ОСОБА_3.

Відповідно до статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного) та окремого провадження.

За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Отже, окреме провадження - це самостійний вид цивільного судочинства, у якому суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти або обставини з метою захисту охоронюваних законом інтересів громадян і організацій. А згідно з ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Водночас, за змістом ст. 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи в примусовому порядку розглядається судом за місцем проживання цієї особи у триденний строк з дня її надходження.

Заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до такого закладу в примусовому порядку розглядається судом за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги протягом 24 годин з дня її надходження.

Заяви лікаря-психіатра про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку розглядаються судом за місцем проживання особи у десятиденний строк з дня їх надходження. Заяви представників закладів з надання психіатричної допомоги про продовження госпіталізації в примусовому порядку розглядаються судом за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги у десятиденний строк з дня їх надходження.

При цьому, статтею 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів по встановленню діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону.

Тобто, за підсумовуючим аналізом наведених правових норм, суб`єктом звернення до суду з вимогою про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку є виключно лікар-психіатр або представники закладу з надання психіатричної допомоги.

Разом з тим, за змістом ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

А відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається заявнику у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

За вказаних обставин вважаю, що ОСОБА_1 не є належним суб`єктом звернення з заявою до суду з вимогою про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку, відтак і не має процесуальної дієздатності на звернення до суду з даною заявою, а тому заява про зобов`язання слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП в м. Києві направити на примусове лікування до 4-го відділення психіатричної лікарні імені Павлова ОСОБА_3 підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного та керуючись стст. 22, 27 Закону України «Про психіатричну допомогу», стст. 19, 185, 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про зобов`язання слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП в м. Києві направити на примусове лікування до 4-го відділення психіатричної лікарні імені Павлова ОСОБА_3 - повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.