КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 756/4404/18

провадження № 22-ц/824/7199/2019

04 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Семенюк Т. А., Волошиної В.М.

за участю секретаря Дуки В. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, вселення та виселення сторонніх осіб, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності, вселення, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Асатрян О. В. на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року у складі судді Луценка О.М.,

встановив:

05.04.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила вселити її в квартиру АДРЕСА_1 , усунути перешкоди у користуванні належною їй на праві власності частиною квартири шляхом виселення з вказаної квартири сторонніх осіб.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником 3/4 часток квартири АДРЕСА_1 . Інша 1/4 частка даної квартири на праві власності належить ОСОБА_2

Відповідач у вказаній квартирі останні десять років не проживає.

У жовтні 2016 року вона зареєструвала шлюб та стала тимчасово мешкати у чоловіка.

У листопаді 2017 року вона виявила, що замки на вхідних дверях замінені. При черговому відвідуванні квартири вона виявила, що двері відкриває незнайома жінка, яка повідомила, що тимчасово мешкає в квартирі за згодою відповідача.

У березні 2018 року вона звернулася до органів поліції з проханням виселення сторонніх осіб з квартири та відновити її права.

Відповіді на свої звернення вона не отримала.

Відповідач категорично відмовляється виселяти осіб, яким дозволив мешкати у квартирі, що порушує її права.

30.10.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив суд усунути йому перешкоди у користуванні належною йому на праві власності частиною квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення.

Посилався на ті підстави, що є співвласником вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.12.1997 року. В даній квартирі він зареєстрований з дитинства та бажає розпоряджатися на власний розсуд своєю частиною квартири, проте ОСОБА_1 чинить йому перешкоди в користуванні своєю власністю: змінила замки до вхідних дверей; при спробі відкрити двері та увійти до квартири відразу викликає поліцію; на вимогу надати ключ від квартири відповідає відмовою.

З метою захисту своїх прав він звертався до поліції з відповідною заявою, проте жодної відповіді від посадових осіб поліції не отримав, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Асатрян О. В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення зустрічного позову.

Свої доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що ОСОБА_2 звертався до поліції із заявою про неправомірні дії відповідача, копії звернень були надані в судовому засіданні. Зазначена обставина підтверджує той факт, що ОСОБА_3 перешкоджає ОСОБА_2 користуватися майном, яке належить йому на праві власності, та проживати в спірній квартирі.

Судом першої інстанції проігноровано приписи ст. 47 Конституції України, не вірно застосовано норми ЦК України, не в повній мірі досліджено докази по справі, а отже не надано доказам належної правової оцінки, що призвело до ухвалення помилкового рішення в оскаржуваній частині.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2

Зазначила, що ОСОБА_2 не проживає за спірною адресою протягом десяти років, має доступ до помешкання в будь-який час доби, ключ від верхнього замка. Нижній замок було відкрито аварійною службою та більше не замінювався.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Асатрян О. В. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , або її уповноважений представник в судове засідання повторно не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення представника позивача за зустрічним позовом, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 на підставі договору дарування 3/4 квартири від 11.12.2015 року є співвласником 3/4 квартири, розташованої за адресою:АДРЕСА_2 (а.с.7-8).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 02.12.1997 р., ОСОБА_2 є співвласником 1/4 частини вказаної квартири (а.с.39).

Звертаючись до суду з зустрічним позовом про вселення, ОСОБА_2 посилався на те, що ОСОБА_1 змінила в квартирі замки від вхідних дверей, у зв`язку з чим він позбавлений можливості потрапити до спірної квартири.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не довів, що йому чиняться перешкоди в користуванні житлом, внаслідок чого він не може потрапити до квартири.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

За змістом ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Аналіз наведених норм права свідчить, що для задоволення позовів про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність двох підстав: позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди, та внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном.

На підтвердження порушення своїх прав в частині неможливості користуватися власним майном ОСОБА_2 надав суду докази звернення 28.08.2018 року до Оболонського УП ГУНП у м. Києві з заявою про те, що ОСОБА_1 разом з іншою особою замінила замки та закрилась в квартирі. Про даний випадок було повідомлено чергового лінії 102, викликаний наряд поліції. В приватній розмові йому було повідомлено, що ключів він не отримає. Оскільки дільничні інспектори відсторонились від вирішення даного спору, просив негайно втрутиться та сприяти доступу до належного йому майна (а.с.45).

На вказане звернення з приводу невідомих осіб у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , начальник Оболонського УП ГУНП у м.Києві надав ОСОБА_2 відповідь, в якій рекомендував звернутися до суду (а.с.46).

Крім цього, ОСОБА_2 звертався до Оболонського УП ГУНП у м. Києві з заявою, в якій повідомив, що 07 серпня 2018 року були замінені замки в квартирі, в якій він мешкає, в квартирі знаходяться невідомі особи ( крім племінниці ОСОБА_1 ). Був викликаний наряд поліції (а.с. 48).

В матеріалах справи також міститься копія заяви ОСОБА_4 начальнику Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 07.08.2018 р., в якій останній повідомив про те, що проживав в спірній квартирі тимчасово за договором оренди. Знайшов частину своїх речей біля дверей, які оглянуті в присутності працівників поліції (а.с. 47).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що в спірній квартирі на даний час ніхто не проживає.

Суд першої інстанції не дав вказаним доказам жодної правової оцінки та дійшов помилкового висновку про недоведеність заявлених зустрічних позовних вимог.

Доводи ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 має доступ до спірної квартири, оскільки має ключ від верхнього замка, а нижній замок було відкрито аварійною службою, яку вона викликала, та більше не змінювався, не спростовує доводів позивача за зустрічним позовом про неможливість потрапити в приміщення квартири.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що ОСОБА_2 , як співвласник спірної квартири, має право на користування нею.

Факт чинення перешкод вказаній особі у користуванні спірною квартирою доведений належними та допустимими доказами.

Оцінивши права співвласників на користування власним майном, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування ухваленого судового рішення в оскаржуваній частині та постановлення нового рішення про задоволення зустрічного позову.

В частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 судове рішення не оскаржується, а тому воно не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Асатрян О. В. задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову скасувати.

Постановити нове судове рішення.

Зустрічний позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні належною йому на праві власності 1/4 частиною квартири АДРЕСА_1 .

Вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 червня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: В. М. Волошина

Т. А. Семенюк