Справа № 500/4715/17
Провадження № 2/500/377/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Пащенко Т.П.

при секретарі - Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу в розмірі 260 400 грн, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 15.05.2013 року між нею та ОСОБА_3 був укладений попередній договір, в якому ОСОБА_3 зобов`язалася продати ОСОБА_1 домоволодіння з надвірними будівлями, належне ОСОБА_3 на праві особистої власності, а також приватизовану земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п.1.2.2 розділу 1 вказаного договору від 15.05.2013 року сторонами була встановлена договірна вартість проданого об`єкту (будинку та земельної ділянки) в розмірі 10 000 дол. США, в гривневому еквіваленті - 81 500 грн. Згідно п.1.3.1 розділу 1 договору ОСОБА_1 зобов`язалася сплатити договірну вартість проданого об`єкту нерухомості авансовими платежами, починаючи з 2014 року по 30 травня 2017 року у розмірах: в 2014 році - гривневу суму, еквівалентну 4000 дол. США на момент її сплати, в 2015 році - гривневу суму, еквівалентну 5000 дол. США, в 2016 році - гривневу суму, еквівалентну 1000 дол. США, а всього - 10 000 дол. США. Як передбачено договором ОСОБА_3 зобов`язалася протягом 30 днів після останнього платежу укласти з позивачкою у встановленому нотаріальному порядку основний договір - купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна у встановленому договором об`ємі. Позивач разом із двома неповнолітніми дітьми вселилася до вказаного житлового будинку, де проживає на даний час та на виконання п.1.3.1 розділу 1 договору, позивачка сплатила ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі: 01.10.2014 року - 4000 дол. США, 01.10.2015 року - 5000 дол. США, 20.07.2016 року - 1000 дол. США, проте протягом 30 днів після останнього платежу в порушення домовленостей за договором, ОСОБА_3 до нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу не прибула, оскільки погано себе почувала та ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після ОСОБА_3 спадщину за заповітом прийняла її онука ОСОБА_2 , однак оскільки факт оплати позивачкою грошових коштів вона не визнає та вимагає сплатити їй 10 000 дол. США в рахунок продажу будинку, і погасити в добровільному порядку борг ОСОБА_3 у розмірі 240 000 грн. відповідачка відмовляється, позивачка просить позов задовольнити та стягнути на її користь 260 400 грн.

Ухвалою суду від 18.04.2018 року по справі були призначені комплексна судово-почеркознавча та технічно-криміналістична експертизи.

Згідно висновку експерта судової почеркознавчої експертизи №18-1717 (а.с.54 т.2), складеного 27.12.2018 року, підписи у попередньому договорі від 15.05.2013 року (а.с.24-27 т.1), попередньому договорі від 15.05.2013 року (а.с.122-125 т.1), акті прийому-передачі майна від 15.05.2013 року (а.с.118 т.1), акті прийому-передачі грошових коштів від 01.08.2014 року (а.с.119 т.1), акті прийому-передачі грошових коштів від 20.07.2016 року (а.с.120 т.1), акті прийому-передачі грошових коштів від 01.10.2015 року (а.с.121 т.1) виконані не ОСОБА_3 , а іншою особою.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник ОСОБА_6 вважає, що суд при прийнятті рішення не може прийняти до уваги висновки експертизи, оскільки суд призначив комплексну експертизу, а експерт провів інший вид експертизи, та велика різниця у часі між зразками почерку, наданими для проведення експертизи та підписами в документах, які досліджувались. Крім того, суд попереджав про кримінальну відповідальність експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, однак експертизу проводило Херсонське відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, експерти якого не відомо чи попереджені про кримінальну відповідальність.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, однак пояснила, що домовленість щодо продажу в майбутньому будинку була, та чоловік позивачки передавав її чоловікові одну тисячу доларів США в рахунок оплати за будинок.

Представник відповідачки ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та 18.02.2019 року надав відзив на позов, в якому зазначає, що з огляду на наданий експертом висновок позивачем не надано жодного допустимого та належного доказу на підтвердження укладання письмового договору, передачі грошових коштів відповідно до предмету спору та заявлених позовних вимог. Крім того, укладений в простій письмовій формі договір щодо нерухомого майна є нікчемним, тому не створює ніяких наслідків, тому позовні вимоги не можуть ґрунтуватися на обов`язку виконання умов нікчемного попереднього правочину. Крім того, просив стягнути з позивачки витрати на проведення експертизи у сумі 8236,80 грн. та скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.09.2017 року шляхом арешту домоволодіння з надвірними спорудами та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що в 2012 році ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в усній формі домовились про продаж будинку за 20 тисяч доларів США, спочатку віддали одну тисячу доларів США. ОСОБА_1 виплачувала на протязі трьох років грошові кошти за будинок. В 2014 році взяла в борг 4 тисячі доларів США, в 2015 році - 5 тисяч доларів США і пізніше одну тисячу доларів США у неї. ОСОБА_3 отримувала грошові кошти в будинку на АДРЕСА_1 і віддавала їх ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що дала ОСОБА_1 в борг 4 тисячі доларів США під розписку для придбання будинку у ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона надавала в борг ОСОБА_1 у 2015 році грошові кошти у розмірі 5 000 грн, що підтверджується розпискою.

Вислухавши позивачку, її представника, відповідачку, її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 була досягнута усна домовленість щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме - житлового домоволодіння АДРЕСА_1 , що підтверджується поясненнями сторін та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

Крім того, відповідно до довідки виконавчого комітету Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 28.08.2017 року №2167 ОСОБА_1 разом із дітьми ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2012 року по теперішній час проживають за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації (а.с.10 т.1).

Отже, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли цивільні відносини, які регулюються положеннями глави 49 та 54 ЦК України, а не глави 71 ЦК України, як визначив позивач.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно із частинами першої, третьою статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Судом також встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 30.07.2002 року (а.с.13 т.1) та свідоцтва про право на спадщину за заповітом НОМЕР_8 від27.11.2002 року (а.с. 176 т.1) житлове домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на праві особистої власності.

Відповідно до Державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_2 , виданого 29.12.2012 року, земельна ділянка площею 0,2500 га за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належить ОСОБА_3 (а.с.23 т.1).

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 була досягнута домовленість щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме - житлового домоволодіння АДРЕСА_1 . Однак попередній договір купівлі - продажу між ОСОБА_1. та ОСОБА_3 відповідно до норм чинного законодавства укладений не був.

В обґрунтування позову позивачка посилається на попередній договір від 15.05.2013 року (а.с.24-27 т.1, 122-125 т.1 ), акт прийому - передачі майна від 15.05.2013 року (а.с.118 т.1) і акти прийому - передачі грошових коштів від 01.08.2014 року (а.с.119 т.1), від 01.08.2014 року (а.с.119 т.1), від 20.07.2016 року (а.с.120 т.1) та від 01.10.2015 року (а.с.121 т.1).

Але оскільки попередній договір, мав би укладатися з метою забезпечення укладання у майбутньому договору купівлі-продажу будинку, то за правилами статті 635 ЦК України цей договір підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню. Нотаріально попередній договір від 15.05.2013 року відповідно до вимог законодавства не завірявся.

У разі недотримання сторонами вимог законодавства про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним відповідно до частини 1 статті 220 ЦК України.

Крім того, відповідно до висновку експерта судової почеркознавчої експертизи №18-1717 (а.с.54 т.2), складеного 27.12.2018 року, підписи у попередньому договорі від 15.05.2013 року (а.с.24-27 т.1), попередньому договорі від 15.05.2013 року (а.с.122-125 т.1), акті прийому-передачі майна від 15.05.2013 року (а.с.118 т.1), акті прийому-передачі грошових коштів від 01.08.2014 року (а.с.119 т.1), акті прийому-передачі грошових коштів від 20.07.2016 року (а.с.120 т.1), акті прийому-передачі грошових коштів від 01.10.2015 року (а.с.121 т.1) виконані не ОСОБА_3 , а іншою особою.

За таких обставин, суд вважає, що попередній договір та акти прийому-передачі надані суду позивачкою не є належними та допустимими доказами в даній справі та не можуть бути судом прийняті до уваги, а отже і підстав для стягнення сум, які зазначені в актах не має.

Також суд не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в частині оплати ОСОБА_1 грошових коштів ОСОБА_3 , які отримані позивачкою у них в борг, оскільки дані обставини не можуть бути підтверджені свідченнями свідків та не є належними доказами.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи представника позивачки щодо неправильності експертизи, оскільки клопотання про проведення додаткової чи повторної експертизи позивачкою не заявлялося і доводи на які посилається представник не є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання.

Однак, враховуючи, що ОСОБА_2 визнала, що її чоловік отримав від чоловіка ОСОБА_1 одну тисячу доларів США в рахунок оплати за будинок належний ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення суми еквівалентній одній тисячі доларів США підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 10.04.2017 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.39 т.1).

Відповідно до заповіту, посвідченого 12.08.2005 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І., ОСОБА_3 заповіла усе майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті, і на що вона матиме право, ОСОБА_2 (а.с.151-165 т.1).

Згідно копії паспорту ОСОБА_2 а.с. 157 т. 1 вона з 17.11.2010 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_16 та змінила прізвище на ОСОБА_2 .

14.12.2017 року ОСОБА_2 звернулася з заявою, якою спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 прийняла. (а.с 152 т.1)

17.08.2017 року до Ізмаїльської державної нотаріальної контори, державному нотаріусу Черненко С.Н., та приватному нотаріусу Апреленко Р.І. (а.с.42, 45 т.1) була надіслана претензія (вимога) до спадкоємця ОСОБА_3 - її онуки ОСОБА_2 , на суму в розмірі 260 400 грн.

Договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 між сторонами укладено не було, оскільки ОСОБА_3 померла.

Оскільки договір купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 , який за своєю формою та змістом відповідав би вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана чоловіком позивачки чоловіку відповідачки грошова сума в розмірі одна тисяча доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на день ухвалення рішення судом першої інстанції становить 26 210 грн., є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, щодо часткового задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 26 210 грн.

Положеннями ч. ч. 1, 7 ст.158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили.

З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає, що у відповідності до вказаних положень законодавства вжиті заходи забезпечення позову на підставі ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.09.2017 року підлягають скасуванню, а саме слід скасувати арешт з нерухомого майна - домоволодіння з надвірними спорудами та земельної ділянки площею 0,2500 га, за адресою: АДРЕСА_1 , що належали на праві власності померлій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна іншій частину судових витрат.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, а також те, що з відповідачки підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та з позивачки на користь відповідачки підлягають стягненню витрати на за проведення експертизи також пропорційно до розміру позовних вимог, виходячи з положень ч. 1, п.3 ч.2, ч.10 ст. 141 ЦПК України з позивачки на користь відповідачки необхідно стягнути витрати на проведення експертизи в сумі 7163,56 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 141, 158, 208, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 3, 6, 203, 205, 509, 570, 626-628, 635, 638, 655, 692 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Ізмаїльським МВ ГУМВС України в Одеській області 04 січня 2010 року, реєстраційний номер облікової кратки платника податків - « НОМЕР_5 », на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий Ізмаїльським МВ ГУМВС України в Одеській області 20 серпня 2009 року, реєстраційний номер облікової кратки платника податків - « НОМЕР_7 », грошові кошти в сумі 26 210 грн. (двадцять шість тисяч двісті десять гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий Ізмаїльським МВ ГУМВС України в Одеській області 20 серпня 2009 року, реєстраційний номер облікової кратки платника податків - « НОМЕР_7 » на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Ізмаїльським МВ ГУМВС України в Одеській області 04 січня 2010 року, реєстраційний номер облікової кратки платника податків - « НОМЕР_5 », витрати на проведення експертизи в сумі 7163,56 грн. (сім тисяч сто шістдесят три гривні п`ятдесят шість копійок).

Скасувати захід забезпечення позову, вжитий ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 вересня 2017 року шляхом арешту домоволодіння з надвірними спорудами та земельної ділянки площею 0,2500 га, за адресою: АДРЕСА_1 , що належали на праві власності померлій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23 травня 2019 року.

Суддя: Т.П.Пащенко