Провадження № 22ц-824/6023/19 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Сержанюка А.С.,

за участі секретаря Лисиці Ю.С.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 21 січня 2019 року у справі за клопотанням ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із клопотанням, в якому просила визнати наказ на всиновлення №В-25066 від 02 липня 2015 року виданий судом у справах неповнолітніх Сполучених Штатів Америки, яким надано дозвіл її чоловіку - ОСОБА_3 на всиновлення її доньки ОСОБА_4 , посилаючись на положення ст. 466 ЦПК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 січня 2019 року клопотання залишено без розгляду на підставі ст. 466 ЦПК України та повернуто клопотання заявниці.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що нею було надано повний перелік документів, передбачених ЦПК України для вирішення вказаного клопотання, а також сформульовано прохальну частину відповідно до вимог закону, тому вважає висновок суду про залишення її клопотання без розгляду безпідставним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи ухвалу про залишення клопотання без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що подане клопотання не відповідає вимогам ст.ст. 465-466 ЦПК України і не містить визначення способу захисту, з яким заявниця звернулася до суду.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із клопотанням, в якому просила визнати наказ на всиновлення №В-25066 від 02 липня 2015 року виданий судом у справах неповнолітніх Сполучених Штатів Америки, яким надано дозвіл її чоловіку - ОСОБА_3 на всиновлення її доньки ОСОБА_4 , посилаючись на положення ст. 466 ЦПК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 січня 2019 року клопотання залишено без розгляду на підставі ч. 4 ст. 466 ЦПК України та повернуто заявниці.

Разом з тим,

Згідно зі статтями 81, 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Відповідно до статті 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

За змістом положень ч.1 ст.472 ЦПК України, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленого статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

Відповідно до п. 22.2. Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у разі повернення заяви з підстав інших, ніж у зв`язку з непідсудністю заяви цьому суду, а також у разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу чи в разі повернення заяви про забезпечення позову копія ухвали невідкладно надсилається рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення або видається під розписку позивачеві/заявникові чи представнику позивача/заявника. Оригінал заяви разом із доданими до неї документами повертаються після набрання ухвалою законної сили.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Вона закріплює принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя.

Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними посилання місцевого суду на відсутність належних документів для розгляду вказаного клопотання, оскільки у матеріалах справи наявний оригінал клопотання ОСОБА_1 до якого надано усі належні документи, необхідні для розгляду цього клопотання по суті та також дійшов помилкового висновку про відсутність у клопотанні зазначення способу захисту свого права, що спростовується матеріалами справи та змістом самого клопотання, яке вцілому відповідає вимогам ст.ст. 464-466, 472 ЦПК України.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 21 січня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: