Справа № 603/60/19
Провадження № 2/603/145/2019
"26" лютого 2019 р. м.Монастириська
Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого - судді Галіяна І. М.
секретаря судового засідання Бішко І.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу
відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
предмет позову: визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
І. Зміст вимог та заперечень учасників справи.
ОСОБА_1 звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області в з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання останніх такими, що втратили право користування житлом, а саме, квартирою №15 у будинку №51 по вул.Шевченка м.Монастириська Тернопільської області.
Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 згідно Реєстраційного посвідчення виданим Бережанським міжрайонним бюро технічної інвентаризації виданого на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Монастириською держнотконторою 08.08.1992 року за реєстром №1554. В даній квартирі крім неї зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.
Протягом останніх шести років відповідачі не проживають у вказаній квартирі.
Крім цього позивач посилається на ст. 405 ЦК України згідно якої член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.
Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 29.01.2019 року про відкриття провадження в справі вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
26.02.2019 року Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області постановлено рішення про проведення заочного розгляду даної цивільної справи на підставі наявних у справі доказів.
ІІІ. Позиції сторін.
Протягом пятнадцяти днів відповідачами до початку розгляду справи по суті не було подано: заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з обґрунтуванням причин такого заперечення та відзиву на позовну заяву.
Судом вживались заходи для належного повідомлення відповідачів про день, час та місце розгляду справи за допомогою розміщення повідомлення на WEB сторінці Монастириського районного суду Тернопільської області.
Позивачем через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Клопотання про відкладення розгляду справи з причин зазначених в ч. 4 ст. 279 ЦПК України сторонами не подано.
Згідно п.п. 1-4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд, в спрощеному позовному провадженні (ч. 2 ст. 281 ЦПК України), може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Реєстраційним посвідченням на квартиру АДРЕСА_2 виданого Бережанським міжрайонним бюро технічної інвентаризації на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Монастириською держнотконторою 08.08.1992 року за реєстром №1554 та записано в реєстрову книгу за №304
Згідно довідки виданої Монастириською міською радою від 27.12.2018 року за №3692 встановлено, що за адресою: АДРЕСА_3, крім власника квартири в ній зареєстровані її дочка ОСОБА_2, внук ОСОБА_3, внук ОСОБА_4, зять ОСОБА_5 відповідачі по справі.
Підставою звернення ОСОБА_1 з позовом про визнання втрати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права на користування житлом є відсутність останніх протягом року за місцем реєстрації.
Факт відсутності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за місцем реєстрації, АДРЕСА_4, підтверджується: Актом обстеження будинковолодіння, згідно якого встановлено, що в квартирі житлового будинку АДРЕСА_1 громадяни ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на протязі останніх шести років не проживають.
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Як передбачено приписами ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сімї, суд враховує, що право користування житлом має речово-правовий характер, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні.
Судом не здобуто жодних доказів про поважність причин непроживання відповідачів у спірному будинку.
А тому аналізуючи вищевказане суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житлом.
На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідачі протягом останніх шести років не користуються житловим приміщенням (квартирою), що АДРЕСА_1, який належить на праві власності позивачу, обов'язки по утриманню житла не здійснюють, суд вважає, що відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування вказаним житлом.
Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 12, 81, 141, 263, 282 ЦПК України, ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, 72 ЖК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом, яке належить на праві власності ОСОБА_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом, яке належить на праві власності ОСОБА_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.
Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житлом, яке належить на праві власності ОСОБА_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.
Визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житлом, яке належить на праві власності ОСОБА_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі ухвалення заочного рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення .
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення а у разі ухвалення заочного рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення складено 26.02.2019 року.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (паспорт серії МС №897676, ІПН НОМЕР_1) проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
-ОСОБА_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2;
-ОСОБА_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2;
-ОСОБА_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2;
-ОСОБА_5, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Суддя ОСОБА_6