ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м.Суми

Справа №592/686/19

Номер провадження 22-ц/816/1254/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостик С. Г.

заявник - ОСОБА_1,

боржник - ОСОБА_2,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2019 року про відмову у видачі судового наказу, постановлену у складі судді Чернобая О.І, в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, -

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від шлюбу мають спільну дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Боржник в добровільному порядку коштів не утримання дитини не надає.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У своїх доводах вказує на те, що у заяві про видачу судового наказу нею не була заявлена окрема вимога про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, а лише зазначено мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину, визначений нормами матеріального права, який не може бути змінений нормами процесуального законодавства. Крім того, зазначає, що ч. 3 ст. 165 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог, а тому суд, у будь-якому випадку повинен був відмовити тільки в частині вимог, а не повністю відмовляти у видачі судового наказу.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявник у своїй заяві про видачу судового наказу поєднала в одну вимогу дві різні підстави для видачі судового наказу, а тому у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України відмовив у видачі судового наказу, так як заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з наступних підстав.

У відповідності до приписів ст.ст. 160, 161 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Судовий наказ може бути видано, якщо:

1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку;

2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника;

3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості;

4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

6) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів;

7) заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 цього Кодексу.

Із заяви про видачу судового наказу вбачається, що ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Тобто нею заявлено вимогу про стягнення аліментів у частці від доходу (заробітку) платника аліментів, передбачену п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України. Зазначення нею у вимозі мінімального розміру аліментів, встановленого законодавством, не свідчить про те, що її вимога містить дві різні підстави для видачі судового наказу. А тому такий висновок суду першої інстанції є помилковим.

Отже, оскаржувана ухвала на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 6; 379 ч. 1 п. 4, 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2019 року про відмову у видачі судового наказу в даній справі скасувати, а справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, направити для продовження розгляду до Ковпаківського районного суду м. Суми.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.Г. Хвостик