Справа № 449/360/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2019 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Борняк Р.О.

при секретарі Подусівській Л.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та правил добросусідства.

в с т а н о в и в :

Позивач просить в порядку дотримання правил добросусідства зобов`язати ОСОБА_2 зрізати плодове дерево, яке знаходиться на віддалі 30 см від їхньої спільної межі; перенести сарай на віддаль не менше одного метра від їхньої спільної межі та перенести черепицю на відстань не менше одного метра від їхньої спільної межі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він разом із своєю сім`єю постійно проживає в місті Перемишляни та на праві власності згідно із Свідоцтвом про право власності має житловий будинок АДРЕСА_3 з прилеглими господарськими будівлями й спорудами на присадибній земельній ділянці (для будівництва та обслуговування будинку), яка знаходиться в його власності. Вказана земельна ділянка, на якій знаходиться його житловий будинок межує із земельною ділянкою відповідачки ОСОБА_2 , яка разом із своїм чоловіком ОСОБА_3 відмоляються добровільно виконати певні роботи по дотриманню правил добросусідства : зрізати плодове дерево ,яке знаходиться на віддалі 30 см від їхньої спільної межі і значно обмежує в`їзд в його господарство; перенести сарай на віддаль не менше одного метра від їхньої спільної межі, бо скап з даху понадає на його сторону (ржавіє металева огорожа); перенести черепицю на віддаль не менше одного метра від їхньої спільної межі. Таким чином, відповідач ОСОБА_2 грубо порушує його права як власника присадибної земельної ділянки на безперешкодний доступ в своє господарство. Після того, з приводу грубого порушення відповідачем ОСОБА_2 норм земельного законодавства України позивач письмово звернувся до Перемишлянської міської ради, на що комісія виконкому міської ради розглянула його письмову заяву на місці та встановила вище вказані порушення, про що було складено відповідний акт, що додається до позовної заяви. На основі наведеного вимагає від відповідача усунути вказані вище перешкоди в користуванні земельною ділянкою та в подальшому не порушувати правил добросусідства.

Позивач в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, давши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши інші матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Свідоцтвом про право власності та Державним актом на право власності на земельну ділянку стверджено, що ОСОБА_1 належить житловий будинок та земельна ділянка площею 0,0641 га в АДРЕСА_3 .

Згідно акту комісійного огляду заяви ОСОБА_1 від 02.11.2018 року, встановлено, що тимчасовою комісією 02.11.2018 р., у присутності заявника ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_3 " виявлено і встановлено, що на земельній ділянці ОСОБА_2 , на відстані близько 30 см від огорожі ОСОБА_1 стоїть одне фруктове дерево висотою близько 2,5-3,0 м; на земельній ділянці ОСОБА_2 , впритул до межі (огорожі) земельної ділянки ОСОБА_1 влаштовано дерев`яну тимчасову господарську споруду розміром близько 5,0 х3.5 м, без влаштування фундаменту, що являється не капітальною будівлею, також впритул до межі (огорожі) земельної ділянки ОСОБА_1 знаходиться покрівельний матеріал (дахівка).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно з Державними будівельними нормами 79-92 "Житлові будинки для індивідуальних забудовників України", встановлені наступні відстані від зелених насаджень: від стін будинків і споруд до осі дерев 5 м, для кущів 1,5 м; від межі сусідньої ділянки до осі дерев - 3 м, для кущів 1 м;

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. «г», п. «е» ч. 1 ст. 91 та п. «г», п. «е» ч. 1 ст. 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

У відповідності до ч. 1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

У відповідності до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, з досліджених судом матеріалів вбачається, що дії відповідача дійсно перешкоджають позивачу у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном, що підлягає захисту в судовому порядку, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 103, 152 Земельного кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263, 264, 265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити. Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_3 , на дотримання правил добросусідства:

-зрізати плодове дерево, яке знаходиться на віддалі 30 см від їхньої спільної межі;

-перенести сарай на віддаль не менше одного метра від їхньої спільної межі;

-перенести черепицю на відстань не менше одного метра від їхньої спільної межі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768.40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Перемишлянський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Р. О. Борняк