П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2019 року місто Київ

справа № 360/1535/18

провадження №22-ц/824/6983/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Станішевської Б.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 , як законного представника

неповнолітнього ОСОБА_3 ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Бородянського районного суду Київської області від 13 лютого 2019 року, ухвалене у складі судді Міланіч А.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 як законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання нікчемного правочину дійсним, визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , як законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання нікчемного правочину дійсним, визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що, що ОСОБА_6 на підставі договорів дарування від 7 грудня 2010 року був власником 47/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0622 га для обслуговування даного будинку за тією ж адресою.

У травні 2017 року ОСОБА_6 запропонував їй купити належну йому частину будинку та земельну ділянку за 271110 грн., на що вона погодилась. У грудні 2017 року ОСОБА_6 видав на її ім`я довіреність для збирання необхідних при укладенні договору купівлі-продажу документів та попросив розрахуватись з ним за придбане майно.

15 грудня 2017 року вона передала ОСОБА_6 кошти за придбання будинку та земельної ділянки в сумі 271110 грн., про що він видав їй розписку.

На підтвердження свого наміру продати будинок ОСОБА_6 звернувся до виконкому Бабинецької селищної ради із заявою про зняття його з реєстрації та надав згоду зареєструвати її та членів її сім`ї в спірному будинку.

Коли майже всі документи для оформлення договору купівлі-продажу були зібрані, посвідчення цього договору так і не відбулося у зв`язку зі смертю власника майна ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вважала, що вони з ОСОБА_6 домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, відбулося виконання умов цього договору, так як вона (позивачка) сплатила суму договору та їй було передане вищевказане майно, але продавець ухилився від нотаріального посвідчення договору, а у зв`язку з його смертю остаточно втрачена можливість такого посвідчення.

Просила визнати дійсними договори купівлі-продажу 47/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0622 га для обслуговування даного будинку за тією ж адресою, визнати за нею право власності на це майно.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 13 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , як законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання нікчемного правочину дійсним, визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

В апеляційні скарзі зазначає, що рішення суду є необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Суд в оскаржуваному рішенні не оцінив докази у їх сукупності, не допитав всіх свідків про допит яких було заявлено клопотання.

Крім цього, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ніхто з відповідачів та третіх осіб не подали відзив на позовну заяву, оскільки всі знали, що вона придбала у померлого частину будинку та землю. Дружина померлого - ОСОБА_5 подала заяву про розгляд справи без її участі, викладені в заяві обставини не заперечила, оскільки померлий ОСОБА_6 саме їй і віддав частину грошей отриману від неї в рахунок оплати за будинок, про що зазначено у позовній заяві. Дана обставина теж не була взята до уваги судом.

Спадкова справа з дня смерті ОСОБА_6 не заводилась, тобто ніхто із спадкоємців не виявив бажання прийняти спадщину, оскільки крім частини будинку із земельною ділянкою у померлого нічого не було, і всім спадкоємцям відомо, що даний будинок купила вона. Єдиним, хто фактично прийняв спадщину вважається неповнолітній син померлого - ОСОБА_3 , який саме з цих причин зазначений відповідачем у справі.

Єдина обставина, яка завадила звернутися до нотаріуса, це факт прописки неповнолітнього, якого необхідно було виписати, так як він давно в будинку не живе, чим вона займалась за дорученням ОСОБА_6 , але останній помер, тому завершити та нотаріально посвідчити договір не представилось можливим.

В судове засідання сторони не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.159, 160,165), причини своєї неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим справа розглянута у їх відсутності.

Оскільки рішення ухвалене за відсутністю учасників справи, то датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що на підставі договорів дарування від 7 грудня 2010 року ОСОБА_6 був власником 47/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0622га, кадастровий номер НОМЕР_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована в смт. Бабинці Бородянського району Київської області.

Згідно з копії розписки, складеної ОСОБА_6 15 грудня 2017 року, він ( ОСОБА_6 ) дослівно: «взяв у ОСОБА_1 під продаж Ѕ будинку АДРЕСА_1 в сумі 271110 (двісті сімдесят тисяч сто десять) гривень».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер і спадкова справа після його смерті не заводилась.

Згідно копій довідок Бабинецької селищної ради в будинку ОСОБА_6 з 20 серпня 2013 року зареєстрований неповнолітній син власника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який згідно положень ч.4 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 .

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог, а саме не надання позивачем доказів, що підтверджують досягнення між позивачкою та ОСОБА_6 згоди щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу частини будинку та земельної ділянки. При цьому, суд першої інстанції не прийняв до уваги розписку від 15 грудня 2017 року, оскільки така розписка свідчить лише про отримання ОСОБА_6 коштів від позивачки, проте, не може бути доказом досягнення ними згоди щодо істотних умов договору купівлі-продажу, зокрема ціни цього договору. Також вказана розписка взагалі не містить відомостей щодо земельної ділянки, право власності на яку позивачка просить визнати за нею.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст.657 ЦК України).

Згідно з ч.3 ст.640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Установлено, що ОСОБА_6 при житті належали 47/100 частин житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , а також земельна ділянка, площею 0,0622 га, яка розташована за адресою: смт.Бабинці, Бородянського району Київської області .

Договір купівлі-продажу частини будинку та земельної ділянки між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 за життя ОСОБА_6 укладений не був.

Відповідно до ст.220 ЦК України у разі неодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Правовий, змістовний та логічний аналіз ст.220 ЦК України дає підстави для висновку, що для визнання договору, нікчемного через відсутність його обов`язкового нотаріального посвідчення, дійсним обов`язковою умовою є відповідність його змісту ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч.3 ст.209, ч.1 ст.203 ЦК України).

Умовами, за яких договір може бути визнаний дійсним, є: 1) нікчемність договору через відсутність нотаріального посвідчення; 2) сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору; 3) така домовленість підтверджується письмовими доказами; 4) відбулося повне або часткове виконання договору; 5) одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення.

Аналіз другої із зазначених умов дає підстави для висновку, що правило ч.2 ст.220 ЦК України не може бути застосоване, якщо сторони не досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, оскільки за відсутності цих умов договір не є укладеним ( ч.1 ст.638 ЦК України), а не є нікчемним.

Домовленість сторін має підтверджуватися письмовими доказами. При цьому закон не вимагає обов`язкового дотримання письмової форми самого договору, необхідна лише наявність письмових доказів, які б свідчили про досягнення сторонами згоди з істотних умов договору, тобто доказів факту укладення сторонами договору.

Належних та допустимих доказів на підтвердження досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу частини будинку та земельної ділянки позивачем, у передбаченому ст..ст.12, 81 ЦПК України порядку, суду не надано.

Факт отримання ОСОБА_6 від ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 271110 грн. під продаж Ѕ частини будинку не дає підстав уважати, що сторони досягли згоди щодо предмета договору та ціни нерухомого майна, які є істотними умовами договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Покази свідка ОСОБА_7 , в присутності якого були передані ОСОБА_1 грошові кошти ОСОБА_6 , за відсутності письмових доказів на підтвердження досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу, не можуть вважатися достатніми доказами, які дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, що входять до предмету доказування.

Факт зняття ОСОБА_6 з реєстрації місця проживання, а також факт реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та членів її сім`ї за адресою: АДРЕСА_2 не відноситься до істотних умов договору купівлі-продажу, а тому такі не є належними доказами, які мають інформацію щодо предмета доказування.

Крім того, смерть ОСОБА_6 , який отримав певну суму коштів від ОСОБА_1 , не є ухиленням від нотаріального посвідчення договору в розумінні ст.220 ч.2 ЦК України.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про відсутність передбачених ст..220 ЦК України підстав для визнання договору купівлі-продажу частини будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до переоцінки доказів, висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність, а тому підлягають відхиленню.

Відсутність відзиву відповідачів та третіх осіб на позовну заяву не може бути підставою для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 13 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус