Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4105/17 Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 26 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 274/4105/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсними договір іпотеки

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 листопада 2018 року, ухваленого під головуванням судді Замеги О.В. у м. Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати недійсними договори іпотеки, укладені 31 серпня 2006 року, 30 травня 2007 року та 16 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк) та ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . Поряд з його домоволодінням ОСОБА_2 побудував будинок із магазином продовольчих товарів на першому поверсі та житловими приміщеннями на другому поверсі. На вказаний будинок відповідач отримав свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 10 липня 2006 року. Проте побудувавши вказану будівлю ОСОБА_2 порушив право власності позивача, оскільки до її складу увійшла належна позивачу баня (Д-1). Будь-яких правочинів щодо відчуження відповідачу вказаного приміщення він не укладав. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 03 березня 2017 року свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 424848 від 10 липня 2006 року скасовано. Після звернення до державного реєстратора щодо скасування права власності на нерухоме майно рішенням державного реєстратора № 34587062 від 03 квітня 2017 року позивачу було відмовлено у скасуванні реєстрації, оскільки на вищевказаний будинок накладена заборона на відчуження згідно зазначених вище договорів іпотеки.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 листопада 2018 року позов задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки, укладений 31 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Литвином Олександром Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за № 6068.

Визнано недійсним договір іпотеки, укладений 30 травня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Сітяшенко Вікторією Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за № 697.

Визнано недійсним договір іпотеки, укладений 16 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Литвином Олександром Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за № 4586.

У поданій апеляційній скарзі АТ «Укрсиббанк» просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що в момент укладення оспорюваних договорів іпотеки ОСОБА_2 був єдиним власником предмета іпотеки, реєстрація якого була проведена у встановленому законом порядку. За наведеного вважає, що підстав для визнання недійними вказаних договорів в розумінні ст. 215 ЦК України немає.

Заперечуючи проти апеляційної скарги позивач подав відзив, посилаючись на те, що наведені відповідачем доводи є безпідставними, а тому не мають братися до уваги суду. Просив залишити без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване та розглянути справу із викликом учасників процесу.

Клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом учасників справи відхилено з огляду на таке.

У частині першій статті 368 ЦПК України передбачено, що в суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 06.09.2019 справу призначено до розгляду без повідомлення учасників в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Житомирський апеляційний суд надав учасникам судового процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, у яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Матеріали справи містять достатньо доказів щодо предмету спору, а тому бажання сторони у справі брати участь в судовому засіданні та надавати пояснення не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи в суді апеляційної інстанції з викликом її учасників.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що з метою забезпечення зобов`язань за поновлювальною кредитною лінією від 31 серпня 2006 року № 15/2006/км -756/ТТ499 31 серпня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, яким останній передав в іпотеку нерухоме майно - будинок, магазин продовольчих товарів загальною площею 147, 6 кв.м, та обладнання житлових кімнат з допоміжними приміщеннями на другому поверсі загальною площею 144, 7 кв.м, житловою площею 88, 2 кв.м, з цегли літерою А-2, загальною площею 293, 3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 37-39).

З метою забезпечення зобов`язань за кредитними договорами від 30 травня 2007 року № 0, № 0 30 травня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, яким останній передав в іпотеку нерухоме майно - будинок, магазин продовольчих товарів загальною площею 147, 6 кв.м., та обладнання житлових кімнат з допоміжними приміщеннями на другому поверсі загальною площею 144, 7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 40-42).

З метою забезпечення зобов`язань за споживчим кредитом від 16 вересня 2008 року № 0 16 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, яким останній передав в іпотеку нерухоме майно - будинок, магазин продовольчих товарів загальною площею 147, 6 кв.м, та обладнання житлових кімнат з допоміжними приміщеннями на другому поверсі загальною площею 144, 7 кв.м., житловою - 88, 2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 43-44).

Вказане нерухоме майне, що виступило предметом іпотеки належало на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 10 липня 2006 року (а.с. 17).

Проте, рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 03 березня 2017 року зазначене свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане ОСОБА_2 на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , визнано незаконним та скасовано (а.с. 18).

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За змістом ст. 319 ЦК України тільки власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно положень ст. 583 ЦК України, ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодавцем може бути власник нерухомого майна, або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник передав майно з правом його передачі у іпотеку.

Отже, з аналізу наведених правових норм випливає, що на момент укладення іпотечного договору іпотекодавець повинен бути власником нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

При укладенні спірних договорів іпотеки ОСОБА_2 були надані документи, які підтвердили його право власності на предмет іпотеки, він був єдиним власником зазначеного вище нерухомого майна, сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору, а тому відсутні правові підстави вважати договори іпотеки недійсними.

Підстава набуття права власності на будинок, магазин продовольчих товарів загальною площею 147, 6 кв.м, та обладнання житлових кімнат з допоміжними приміщеннями на другому поверсі загальною площею 144, 7 кв.м, житловою площею 88, 2 кв.м, з цегли літерою А-2, загальною площею 293, 3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 була скасована рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 03 березня 2017 року, тобто через 9 років після укладення спірних договорів, тому зазначені обставини не впливають на суть правовідносин, які склалися у зв`язку з укладенням договорів іпотеки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі 521/14717/13-ц.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вищенаведене не було враховано судом першої інстанції і як наслідок призвело до неправильного вирішення спору.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України, відтак, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4 ЦПК України апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову - відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» задовольнити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 листопада 2018 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсними договір іпотеки - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» 960 грн. 00 коп. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03.10.2019.

Головуючий Судді