ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/2606/19
Провадження № 22-ц/4820/997/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Костенка А.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Журбіцького В.О.

учасники справи: представник апелянта ОСОБА_1 ,

представник банку ОСОБА_2 С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2019 року (суддя Карплюк О.І.) за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом,

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що 27.01.2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», яке 14.06.2018 реорганізовано в акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_3 укладено договір б/н, відповідно до умов якого, остання отримала кредит у розмірі 6600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало ОСОБА_3 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Обов`язки, передбачені кредитним договором ОСОБА_3 належним чином не виконувала, тому станом на 30 листопада 2018 року виникла заборгованість в розмірі 11 786 грн. 60 коп., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 5702 грн. 40 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 4646 грн. 74 коп., заборгованість за пенею та комісією в сумі 400 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 537 грн. 46 коп.

Посилаючись на зазначене, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь вказану заборгованість.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитом в сумі 5702,40 грн., проценти - 4646,74 грн., пеню та комісію 400 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 537,46 грн., а всього 11768,60 грн. та судовий збір в розмірі 1921 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_3 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 27 січня 2012 року не виконувала, внаслідок чого станом на 30.11.2018 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 11786 грн. 60 коп., яка складається із: тіло кредиту - 5702,40 грн., проценти - 4646,74 грн., пеня та комісія 400 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 537,46 грн., та підлягає стягненню з відповідачки на користь банку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що, звертаючись до суду з позовом, банк надав суду фотокопію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», однак дана заява не містить інформації про суму кредиту чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду, строку дії та номеру картки, загалом вказана анкета-заява містить лише прізвище, адресу та підпис відповідача. Крім того, надані позивачем умови та послуги викладені російською мовою, що суперечить вимогам чинного законодавства. Апелянт вважає, що банком не доведено на яких умовах позивачу надавався кредит, а відтак розрахунок наданий позивачем не є доказом, який підтверджує укладання договору на умовах вказаних у позовній заяві.

На її думку строк дії договору закінчився 27 січня 2014 року, разом з тим, у суду не було підстав для нарахування відсотків та пені на підставі ч.1 ст.1048 ЦК України поза строком дії договору в період з 27.01.2014 року по 30.11.2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не погоджується із доводами апеляційної скарги. Вважає, що відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про те, що кредитний договір не укладався, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. Відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» додав до позовної заяви саме ті Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи, які діяли на момент укладення договору та з якими було ознайомлено відповідача. Доказів, що відповідача не було ознайомлено з Умовами та правилами, Тарифами банку або ж було ознайомлено з іншими Умовами та правилами, відповідач не надав.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 30.05.2019 року провадження у справі було зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи №342/180/17.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 19.07.2019 року провадження у справі поновлено.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_4 .А., ОСОБА_1 , підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Москалюк С.А. в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали цивільної справи в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Судом встановлено, що 27.01.2012 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір з ОСОБА_3 , згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 6600 грн. шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

У заяві зазначено, що відповідачка згідна з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua|terms|pages|70.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_3 станом на 30.11.2018 року становить11 786 грн. 60 коп., з яких: 5702 грн. 40 коп. заборгованість за тілом кредиту, 4646 грн. 74 коп. відсотки за користування кредитом, 400 грн. пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 537 грн. 46 коп. - штраф (процентна складова).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В даному випадку, оскільки умови договору приєднання розроблялись банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим позивач має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У заяві позичальника від 27 січня 2012 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками, пенею та штрафами, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27 січня 2012 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/.

Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку 50 років, а також інші умови.

Названі документи не підписані ОСОБА_3 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з тарифів та умов розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

В запереченнях ОСОБА_3 заперечила факт доведення до неї вказаних умов кредитування та їх підписання.

Відсутність достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

Колегія суддів вважає, що Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 27.01.2012 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Крім того, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не заявляло вимоги про стягнення з відповідача процентів на рівні облікової ставки Національного банку України та не надало суду першої інстанції відповідного розрахунку заборгованості. За таких обставин у суду відсутні підстави для стягнення процентів в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Однак враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має вимагати його виконання в будь-який час , що свідчить про порушення його прав, колегія суддів вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Зважаючи на вищезазначене, апеляційний суд вважає про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 5702 грн. 40 коп., щодо стягнення процентів та неустойки слід відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог у цій частині.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати, та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову. З ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню сума непогашеного тіла кредиту в розмірі 5702 грн. 40 коп. В частині стягнення заборгованості за процентами 4646 грн. 74 коп., пеню та комісію 400 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 537 грн. 46 коп. слід відмовити.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду першої інстанції змінено, підлягають перерозподілу судові витрати, понесені сторонами по справі.

Позивач сплатив судовий збір в сумі 1921 грн. за подання позовної заяви.

Апелянт сплатила 2881 грн.50 коп. за подання апеляційної скарги.

Отже, внаслідок часткового задоволення позову з відповідача на користь позивача слід стягнути: 1921 грн. (сплачених судових витрат) ? 5702,40 грн. (задоволених позовних вимог) ? 11786,6 грн. (заявлених позовних вимог) = 929,39 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, ) заборгованість за кредитом в сумі 5702 грн. 40 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір за подання позовної заяви в сумі 929 грн. 39 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 жовтня 2019 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.М. Костенко

О.І. Ярмолюк