Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.04.2019 Справа №607/14626/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання - Хамелко О.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 , представника позивача- адвоката Семененко С. М., відповідача - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами по АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 . Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України вона є спадкоємцем першої черги за майном померлого чоловіка ОСОБА_3 Однак, при зверненні у нотаріальну контору їй стало відомо про те, що заяву про прийняття спадщини за її померлим чоловіком , надавши заповіт, подав її племінник відповідач у справі ОСОБА_2 . Спірний заповіт складений 18 травня 2016 року в с. Смиківці, Тернопільського району, Тернопільської області, ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 , посвідчений 18 травня 2016 року Гавліч Галиною Ярославівною , секретарем виконкому Смиковецької сільської ради , Тернопільського району, Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за № 11. Вказаним заповітом ОСОБА_3 заповів відповідачу усе належне йому на час смерті майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось. Позивач вважає спірний заповіт недійсним правочином, укладеним з порушенням вимог ст. ст. 203 та 215 ЦПК України,

оскільки в момент вчинення правочину волевиявлення заповідача ОСОБА_3 не було вільним, в частині того, щоб заповісти відповідачу « усе належне йому на час смерті майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось». Дійсно, ще за життя її чоловіка ОСОБА_3 , у родинному колі між ними було погоджено, що він складе заповіт в користь відповідача ОСОБА_2 , але лише на будинок з надвірними побудовами та спорудами по АДРЕСА_1 . Вона ж та ОСОБА_3 постійно проживали по АДРЕСА_2 . Вважає, що при складенні заповіту ОСОБА_3 через свій похилий вік, перенесену тяжку хворобу (частковий параліч частини тіла, втрата мови, інсульт ) не у повній мірі розумів текст заповіту, вважаючи, що якщо складає заповіт у Смиковецькій сільській раді, то відповідно й на майно, що знаходиться на території даної сільської ради. За таких обставин вважає,що відповідно до вимог ч. 3 ст.203 ЦК України волевиявлення ОСОБА_3 в момент укладання правочину спірного заповіту не відповідало його волі, тому згідно із вимогами ч. 1 ст. 203 ЦПК України наявні підстави для визнання недійсним заповіту складеного 18 травня 2016 року в с. Смиківці, Тернопільського району, Тернопільської області, ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 , посвідчений 18 травня 2016 року Гавліч Галиною Ярославівною , секретарем виконкому Смиковецької сільської ради , Тернопільського району, Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за № 11.

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву не подавав.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Семененко С. М. заявлені позовні вимоги підтримали та просили задоволити їх у повному обсязі, зсилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Також, вказали , що волевиявлення ОСОБА_3 в момент складення спірного заповіту не було вільним внаслідок наявності у нього тяжкого захворювання, та постійного вживання сильнодіючих ліків .Окрім цього, позивач відповідно до вимог ст. 1241 УК України має право на обов`язкову частку у спадковому майні .

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 визнав у повному обсязі, про що також написав й письмову заяву. Окрім цього, в суді пояснив ,що дійсно, ще за життя ОСОБА_3 було погоджено, що після смерті дядька ОСОБА_3 , він отримував у спадок будинок з надвірними побудовами та спорудами по АДРЕСА_1 , а тітка , дружина дядька - ОСОБА_1 отримувала квартиру по АДРЕСА_2 .На час складення спірного заповіту ОСОБА_3 вже хворів , приймав сильнодіючі ліки. За таких обставин при складенні заповіту у с. Смиківці ,Тернопільського району , Тернопільської області, він не у повній мірі розумів текст заповіту, вважаючи, що якщо складає заповіт у Смиковецькій сільській раді, то відповідно лише на те майно, що знаходиться на території даної сільської ради .Про визнання позову відповідач ОСОБА_2 подав письмову заяву .

Судом установлено :

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 одружились 07 травня 1971 року відповідно до актового запису за № 14 складеним Байковецькою сільською радою Тернопільського району , Тернопільської області .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 71 рік, в АДРЕСА_1, відповідно до актового запису за № 07 від 12 липня 2017 року складеного Виконавчим комітетом Смиковецької сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області.

18 травня 2016 року ОСОБА_3 склав заповіт відповідно до якого все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось та все те, що ще буде належне йому на час смерті і на що він матиме право за законом заповів ОСОБА_2 . Даний заповіт посвідчено секретарем Смиковецької сільської ради ,Тернопільського району, Тернопільської області Гавліч Галиною Ярославівною та зареєстровано в реєстрі за № 11.

Спадкове майно складалось із належних на праві власності ОСОБА_3 - житлового будинку, з надвірними побудовами та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 .

Як убачається із Довідки за № 03-6/2935, виданої 30 липня 2018 року Тернопільською обласною комунальною клінічною психоневрологічною лікарнею ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель Тернопільського АДРЕСА_1 , дійсно перебував на стаціонарному лікуванні в умовах ТОККПНЛ у період : з 24 квітня 2015 року по 05 травня 2015 року -1 11 неврологічне відділення ; з 22 червня 2017 року по 11 липня 2017 року -інсультне відділення, де помер.

У Тернопільській районній державні нотаріальній конторі наявна спадкова справа № 328/20017 р. після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрита 25 липня 2017 року за заявою позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 .

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши докази, приходить до переконання про те, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких міркувань :

Відповідно до вимог частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимогами частини 1 статті 5 ЦПК України передбачено , що здійснюючи правосуддя , суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, у спосіб визначений законом або договором .

При цьому вимогами частин 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках передбачених цим Кодексом.

Пунктом 2 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 4 статті 206 ЦПК України - відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку із визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних документів. У разі визнання позову відповідачем суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову .

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засідання заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги визнав у повному обсязі, про подав письмову заяву.

При цьому приписами частини 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За наведених обставин, судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 у повному обсязі визнав заявлені позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги , про що подав письмову заяву. При цьому , судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить вимогам ст. 206 ЦПК України, також, суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону.

За таких обставин відповідно до вимог частини 4 статті 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі наведеного та керуючись статтями 1, 2 4, 5, 13 206 , 141, 263- 265,268, 352- 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним - задовольнити .

Визнати недійсним заповіт складений 18 травня 2016 року в с. Смиківці, Тернопільського району, Тернопільської області, ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 , посвідчений 18 травня 2016 року Гавліч Галиною Ярославівною , секретарем виконкому Смиковецької сільської ради , Тернопільського району, Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за № 11.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 704,80 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складений 06 травня 2019 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка