Провадження №2/523/1567/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2019 р.

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.

за участю секретаря - Шевчук М.Є.

представників: позивача - Байрамова О.В.

відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одесі, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічними позовним вимогами ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», за участю третьої особи без самостійних вимог на боці позивача ОСОБА_2 - про визнання договору поруки припиненим, -

ВСТАНОВИВ

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовними вимогами в яких просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором від 28.07.2008р. в розмірі 45 934,19 дол. США, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 35502,11 дол. США, заборгованість по відсоткам в розмірі 10 432,08 дол. США. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем ОСОБА_2 не проводиться оплата по погашенню грошових коштів по кредиту та інших обов'язкових платежів, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед Банком у розмірі зазначеному вище. Крім того, позивач пославшись на те, що відповідач ОСОБА_4 виступив перед Банком, як поручитель, згідно договору поруки, також не виконав прийняті на себе зобов'язання, просить стягнути виниклу заборгованість по кредитному договору з відповідачів в солідарному порядку. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача пред'явлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та при вирішенні спору просив врахувати зміни до ч.1 ст.559 ЦК України встановлених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 3 липня 2018 року, № 2478-VIII, яким передбачено, що у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов'язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов'язання, та врахувати, що згідно до перехідних положень вказаного Закону його дії застосовуються і до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію.

Не погодившись з пред'явленими позовними вимогами ОСОБА_4 пред'явив зустрічний позов в якому просив визнати припиненим договір поруки № 06-09/1690 від 28 липня 2008р., укладений між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який змінив назву на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ним.

Зустрічний позов мотивований тим, що 28.07.2008р. між Банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір за умовами якого Банк зобов'язався надати останній кредит у розмірі 40527,00 дол. США зі сплатою 13,5 % річних. З метою належного забезпечення вказаного кредитного договору 28.07.2008р. був укладений договір поруки за умовами якого ОСОБА_4 виступаючи, як поручитель, зобов'язався відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 зобов'язань за вказаним вище кредитним договором в повному обсязі. Разом з тим, 17.10.2008р. між ОСОБА_2 та Банком була укладена Додаткова угода №1 до кредитного договору від 28.07.2008р. за умовами якої була збільшена відсоткова ставка та відповідальність позичальника з 13,5% річних на 14,0% річних, згоду на укладання яких ОСОБА_4 не надавав. Посилаючись на зазначені обставини позивач просить задовольнити його позовні вимоги.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 пред'явлені зустрічні позовні вимоги підтримала, просить задовольнити.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні первісного позову посилаючись на те, що позивач не має право на стягнення заборгованості в іноземній валюті та з боку позивача не був наданий правильний розрахунок нарахованих відсотків. Вважав, що зустрічний позов є обґрунтований та підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до умов кредитного договору №2008/35-19/067 від 28.07.2008р. АКБ СР «Укрсоцбанк», яке згодом змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі за текстом Банк), зобов'язалось надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 40527,00 дол. США, зі сплатою процентної ставки в розмірі 13,50% річних, строком користування до 27.07.2026р., а остання, отримавши грошові кошти, прийняла на себе зобов'язання повернути кредит у повному обсязі та сплатити за його користування встановлені договором проценти (п.1.1 кредитного договору). Пунктом 1.1.1 договору було визначено обов'язок щодо щомісячної сплати кредиту рівними частинами, до 28 числа кожного місяця, які включають в себе заборгованість по кредиту та процентам в сумі 506,26 дол.США.

За договором поруки № 06-09/1690 від 28.07.2008р. ОСОБА_4 прийняв на себе зобов'язання у повному обсязі відповідати перед Банком за належне виконання зобов'язань прийнятих ОСОБА_2 по кредитному договору №2008/35-19/067 від 28.07.2008р., в тому числі повернення суми кредитних коштів, у розмірі 40527,00дол.США в строк до 27.07.2026р. Зазначеним договором була встановлена солідарна відповідальність боржника і поручителя перед кредитором.

Зазначені умови договору відповідачем ОСОБА_2 належним чином виконані не були, внаслідок чого Банком за кредитним договором, станом на 10.08.2017 року була нарахована заборгованість в розмірі 45934,19дол.США, з яких: заборгованість за тілом кредиту 35502,11 дол.США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 10432,08 дол. США.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.525 ЦПК України, одностороння відмова від виконання договірного зобов'язання не допускається.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.ч.1,3 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За тлумаченням ст. 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов'язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов'язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до положень ч.2 ст.192 ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України на сьогодні встановлені Декретом від 19 лютого 1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет № 15-93), Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України (затверджено постановою Правління Національного банку України (далі - НБУ) від 30 травня 2007 р. № 200; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 червня 2007 р. за № 656/13923), Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України (затверджено постановою Правління НБУ від 29 грудня 2000 р. № 520; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 лютого 2001 р. за № 152/5343) та іншими документами.

Згідно зі ст.524 ЦК зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 533 ЦК грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зважаючи на зміст зазначеної статті та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд вважає, що стягнення заборгованості по кредитному договору слід проводити в іноземній валюті із зазначенням в резолютивній частині рішення розміру суми, що підлягає стягненню у цій іноземній валюті з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.

На підставі викладеного суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача ОСОБА_2 стосовно неможливості стягнення боргу в іноземній валюті. Є безпідставними і недоведені посилання представника відповідача щодо неправильного нарахування Банком відсотків за користування кредитом, так як такі ґрунтуються на припущеннях.

Отже, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності , приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від договірного зобов'язання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги пред'явлені до ОСОБА_2 є обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується первісних позовних вимог пред'явлених до ОСОБА_4 та його зустрічних позовних вимог, то суд виходить з наступного обґрунтування.

Так, статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України).

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

При розгляді даної справи судом встановлено, що додатковою угодою №1 від 17.10.2008р. укладеної між Банком та ОСОБА_2, були внесені зміни до кредитного договору №2008/35-19/067 від 28.07.2008р., зокрема пунктом 1 договору з 20.10.2008р. був збільшений обсяг відповідальності позичальника у вигляді збільшення процентної ставки за кредитом з 13,5 % річних до 14% річних, та були внесені зміни до кредитного договору шляхом зміни розмірів щомісячних обов'язкових платежів по кредиту з 506,26дол. США до 520,70 дол. США. Такі зміни були внесені без згоди поручителя - ОСОБА_4

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобов'язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або без відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Таким чином, з огляду на положення частини першої статті 559 ЦК України необхідно дійти висновку про те, що внесення змін додатковою угодою до кредитного договору щодо збільшення розміру процентної ставки без згоди поручителя на такі зміни, а так само розширення змісту основного зобов'язання щодо установлення (збільшення розміру щомісячних платежів) призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Отже, з урахуванням встановлення судом тієї обставини, що додатковою угодою до кредитного договору, укладених без згоди поручителя, встановлено збільшений розмір процентної ставки, збільшено обсяг відповідальності в частині сплати щомісячних платежів, тобто були змінені зобов'язання, забезпечені порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, та що поручитель не давав згоди на таку зміну забезпеченого порукою зобов'язання, суд дійшов до висновку, що в силу частини першої статті 559 ЦК України є достатні правові підстави для визнання поруки за договором № 06-09/1690 від 28.07.2008р. припиненою, саме з часу зміни обсягу основного зобов'язання, тобто з 17.10.2008р.

На підставі викладеного суд вважає, що пред'явлений зустрічний позов є обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Задоволення зустрічного позову виключає можливість задоволення первісного позову пред'явленого до ОСОБА_4, в зв'язку з чим первісні позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Суд відхиляє посилання представника позивача на внесені зміни до частини першої статті 559 ЦК України та перехідні положення Закону України від 3 липня 2018 року № 2478-VIII, оскільки на час набрання ним чинності, договір поруки вважається припиненим з 17.10.2008р., а правовідносини не продовжують існувати після введення його в дію.

З боку відповідача суду не надано жодного належного та допустимого доказу, який би спростовував пред'явлені позовні вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12,81,89,141,263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн.НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» () заборгованість за кредитним договором в розмірі 45934,19 доларів США, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 35 502,11 доларів США, заборгованості по процентам в розмірі 10 432,08 доларів США, судові витрати в розмірі 18281,79 гривень. Стягнення заборгованості зазначеної в доларах США проводити в гривневому еквіваленті по відношенню до долара США за курсом Національного Банку України на день проведення оплати по поверненню боргу.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 - відмовити у повному обсязі.

Зустрічні позовні вимоги- задовольнити у повному обсязі.

Визнати припиненим договір поруки № 06-09/1690 від 28 липня 2008р., укладений між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який змінив назву на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» () на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 704,80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Повне рішення суду складено 26 лютого 2019р.

Суддя -