Справа №345/4225/18
Провадження № 2/345/86/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2019 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Миговича О.М.

секретаря - Бабійчук Л.В.

з участю: позивачки - ОСОБА_1

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до Київської місцевої прокуратури №1, Головного управління Національної поліції, Державного казначейства України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Голосіївське УП ГУ НП в м.Києві про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищенаведеним позовом.

Свої вимоги мотивує тим, що 23.02.2017 року слідчим суддею Голосієвського районного суду м.Києва було винесено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку в домоволодінні по АДРЕСА_1 . 14.03.2017 року на виконання даної ухвали суду, було проведено незаконно обшук в даному приміщенні. В ухвалі зазначено, що власником даного примішення є ОСОБА_2 , однак це не відповідає дійсності, оскільки власником вказаного приміщення є ОСОБА_3 . Особи, які проводили обшук швиденько показали посвідчення та почали проводити дії, незважаючи на те, що при проведенні обшуку ОСОБА_3 показала свої документи та зазначила, що в ухвалі власником приміщення зазначена інша особа. В ухвалі чітко було зазначено надати дозвіл - Слідчому відділу Голосіївського УП ГКНП у м.Києві - Митичу С.П., або іншому слідчому групи слідчих, які проводять досудове розслідування. Однак жодного документа щодо постанови про призначення слідчої групи надано та зафіксовано навіть в протоколі обшуку не було. Тобто такі дії були грубим порушенням ч.2 ст.234 КПК України, яка чітко передбачає, що обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

Незважаючи на те, що в ухвалі було написано власника домоволодіння на підставі Витягу ОСОБА_2, слідчий разом з невстановленими особами, оскільки в протоколі обшуку підписали 2-є нерозбірливим почерком та слідчий ОСОБА_4 , який був перекреслений у протоколі та дописане інше прізвище, провели незаконно обшук.

В результаті обшуку виявлено та вилучено грошових коштів, що належали ОСОБА_1 ; не внесення тимчасово вилучених речей до протоколу обшуку від 14.03.2017 року; відсутність жодної ідентифікації вилучених речей під час проведеного обшуку 14.03.2017 року; підкидання невідомих набоїв (які були внесені в протокол обшуку, як 153 без жодної ідентифікації).

ОСОБА_5 є рідним братом позивачки, а ОСОБА_3 являється дружиною ОСОБА_5 , вони разом мешкають в домоволодінні по АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 11.03.2017 року приїхала до м.Києва та передала своєму братові ОСОБА_5 50 000,00 грн. купюрами по 500 грн. та 3000 доларів США купюрами по 100 доларів США. Дані кошти були передані позивачкою рідному братові на зберігання, оскільки вона наприкінці березня планувала придбати автомобіль в м.Києві та враховуючи те, що будинок брата перебуває під охороною так було надійніше зберігати кошти. Передані кошти ОСОБА_5 поклав вдома до сумки - барсетки, яку вилучили під час обшуку.

28.03.2017 року Голосіївським районним судом м.Києва, слідчий суддя Мирошниченко ОВ. винесено ухвалу, якою зобов`язано прокурора Київської місцевої прокуратури №1 Могілевського В.С. повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. та 3000 доларів США купюрами, які були вилучені в ході обшуку 14.03.207 року за адресою: АДРЕСА_1 .

01.06.2017 року Голосіївським районним судом м.Києва, слідчий суддя Мирошниченко ОВ. винесено ухвалу, якою заяву Прокурора Київської місцевої прокуратури №1 Могілевського В.С. про перегляд ухвали від 28.03.2017 року залишено без задоволення.

03.07.2017 року Апеляційним судом м.Києва, відмовлено прокурору Київської місцевої прокуратури №1 Могілевському В.С. у відкритті апеляційного провадження та повернуто апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Голосієвського районного суду м.Києва від 28.03.2017 року.

Вищевказані ухвали набрали законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягають.

Позивачка через адвоката Мельник М.О. декілька разів зверталась до Київської місцевої прокуратури №1 та Голосіївського УП ГКНП в м.Києві про виконання ухвали від 28.03.2017 року щодо повернення грошових коштів. Однак всі звернення залишились марними, а ухвала не виконаною. Прокурор Могилевський В.С. взагалі звільнився з березня 2018 року з Київської місцевої прокуратури №1.

Також позивачці заподіяно моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що через дії відповідача, стан здоров`я позивачки значно погіршився, оскільки тривалий час вона працювала та збирала кошти. Після вилучення грошових коштів, перебувала у тривалому пригніченому стресовому стані і дискомфорті, так як різко погіршився стан її здоров`я через постійне нервове напруження, що позбавило її нормальної роботи і ритму життя та можливості розпоряджатися власними коштами.

Позивачка зазнала душевних страждань і переживань та була змушена прикладати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачаючи час та додаткові кошти на звернення до адвокатів і суді, щоб довести порушення своїх прав.

Моральну шкоду оцінює в 130 000 грн.

06.11.2018 року Київською місцевою прокуратурою направлено відзив на позовну заяву. У даному відзиві зазначено, що позивачка зазначає, що на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва в рамках кримінального провадження №00111089, працівниками Київської місцевої прокуратури №1 та Голосіївського управління поліції ГУНП в м.Києві проведено обшук за адресою АДРЕСА_1 , під час якого,за словами позивачки незаконно вилучено грошові кошти у сумі 50 000,00 грн. та 3 000 доларів США.

За вказаним фактом Генеральною прокуратурою України, Національним антикорупційним бюро України та прокуратурою м.Києва порушені кримінальні провадження. Постановою старшого слідчого першого відділу управління з рослідування кримінальних проваджень слідими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м.Києва - закрито кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази протиправності дій органів прокуратури та поліції, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності заподіяної шкоди, а відтак відсутня складова для відшкодування матеріальної. Позивачем не надано доказів вчинення дій по відношенню до неї, які можна кваліфікувати як протиправні діяння проти її особи, доказів заподіяння матеріальної та моральної шкоди, доказів завдання моральних чи фізичних страждань, що могли б підтвердити факт заподіяння спричинення шкоди. Просить у задоволенні позову відмовити.

16.11.2018 року позивачкою подано відповідь на відзив на позовну заяву Калуської місцевої прокуратури №1. Згідно даної відповіді позивач не погоджується зданим відзивом на позовну заяву, вважає його необґрунтованим, безпідставним та таким що побудований на припущеннях, без надання жодних письмових доказів.

Посилання відповідача у відзиві на позов, щодо стягнення матеріальної шкоди про відсутність складових, наявності шкоди, протиправності діяння його заподіювача - підтверджується доказами наданими до позовної заяви, а саме: ухвалою від 28.03.2017 року Голосіївського районного суду м.Києва, якою зобов`язано прокурора Київської місцевої прокуратури №1 Могілевського В.С. повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. та 3000 доларів США купюрами, які були вилучені в ході обшуку 14.03.207 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо стягнення моральної шкоди то позивачка працює на посаді сестри медичної анестезисти відділення анестезіології. Заробітна плата в середньому складає 4000 грн. на місяці. На утриманні в позивачки перебувають батьки похилого пенсійного віку та син.

Через дії відповідачів Київської місцевої прокуратури №1, Головного управління Національної поліції стан здоров`я позивачки значно погіршився. Після вилучення грошових коштів перебувала у тривалому пригніченому стресовому стані і дискомфорті. Через нервове напруження, позбавило її нормальної роботи і ритму життя та можливості розпоряджатися власними коштами з 14.03.2017 року по даний час.

Ухвалою калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.01.2019 року - замінено первісного відповідача Голосіївське УП ГУ НП в м.Києві належним відповідачем - Головне управління Національної поліції в м.Києві, залучено до участі в якості співвідповідача Державне казначейство України, залучено до участі третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Голосіївське УП ГУ НП в м.Києві.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить позов задоволити з наведених в позовній підстав та відповіді на відзив. Згідно на заочний розгляд справи.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча завчасно та належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи.

Представник третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Голосіївське УП ГУ НП в м.Києві в судове засідання не з`явився.

Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.02.2017 року слідчим суддею Голосієвського районного суду м.Києва було винесено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку в домоволодінні по АДРЕСА_1 . 14.03.2017 року на виконання даної ухвали суду, було проведено незаконно обшук к даному приміщенні - (а.с.5-6).

28.03.2017 року Голосіївським районним судом м.Києва, слідчий суддя Мирошниченко ОВ. винесено ухвалу, якою зобов`язано прокурора Київської місцевої прокуратури №1 Могілевського В.С. повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. та 3000 доларів США купюрами, які були вилучені в ході обшуку 14.03.207 року за адресою: АДРЕСА_1 - (а.с.10-13).

01.06.2017 року Голосіївським районним судом м.Києва, слідчий суддя Мирошниченко ОВ. винесено ухвалу, якою заяву Прокурора Київської місцевої прокуратури №1 Могілевського В.С. про перегляд ухвали від 28.03.2017 року залишено без задоволення - (а.с.14-15).

03.07.2017 року Апеляційним судом м.Києва, відмовлено прокурору Київської місцевої прокуратури №1 Могілевському В.С. у відкритті апеляційного провадження та повернуто апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Голосієвського районного суду м.Києва від 28.03.2017 року - (а.с.16).

07.04.2017 року ОСОБА_1 через адвоката Мельник М.О. звернулась до Генеральної прокуратури із заявою про злочин вчинений ст.382 КК України у порядку ст.214 КПК України, за невиконання ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 28.03.2017 року - (а.с.19-20).

Також 18.07.2017 року ОСОБА_1 через адвоката Мельник М.О. звернулась до Генеральної прокуратури із заявою про злочини передбачені ст.ст.185, 365, 382 КК Укаїни у порядку ст.214 КПК України - (а.с.25-28).

20.10.2017 року ухвалою Печерського районного суду м.Києва - постанову старшого слідчого першого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м.Києва Польщенка Ю.Є. про закриття кримінального провадження від 29.06.2017 року - скасовано, а матеріали кримінального провадження повернуто прокуратурі м.Києва для досудового розслідування - (а.с.31).

Згідно відповіді Київської місцевої прокуратури, встановлено, що СВ Голосіївського УП ГУНП в м.Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.364 КК України. Постановою слідчого від 26.12.2017 року провадження закрито, підстав для скасування зазначеної постанови на даний час не вбачається - (а.с.33).

Таким чином кримінальне провадження в межах якого проводився обшук було закрито 26.12.2017 року.

Фізична особа, яка у процесі досудового розслідування або судового провадження шляхом самообмови перешкоджала з`ясуванню істини і цим сприяла незаконному засудженню, незаконному притягненню до кримінальної відповідальності, незаконному застосуванню запобіжного заходу, незаконному затриманню, незаконному накладенню адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, не має права на відшкодування шкоди.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Оскільки, в даному випадку, позивач звертається до суду про відшкодування шкоди, що завдана іншою незаконною діяльністю органів досудового розслідування, не пов`язаної з притягненням до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, до правовідносин, що виникли між сторонами повинні буті застосовані загальні норми про відшкодування шкоди.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для настання цивільно-правової відповідальності необхідна наявність наступних елементів: протиправність дій, винність дій особи, яка завдала шкоди, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між винними діями та наслідками, що настали.

В силу положень ст.1172 ЦК України обов`язок по відшкодуванню шкоди, завданої працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, покладається на юридичну або фізичну особу, з якою даний працівник перебуває у трудових відносинах на час завдання шкоди, у разі доведеності обставин, що є підставою для покладення відповідальності у вигляді відшкодування шкоди.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. (ч. 3 ст. 23 ЦК України)

Такі ж підстави визначені положеннями ст.1167 ЦК України для відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дії, рішення або бездіяльність посадових осіб уважається правомірними, поки не встановлено протилежного у визначеному чинним законодавством порядку.

Дії, рішення чи бездіяльність органів державної влади можуть бути оскаржені та визнані неправомірними в судовому порядку.

Позивач згідно позовної заяви зазначає, що незаконними діями заступника керівника Київської місцевої прокуратури №1 Могілевського В.С., слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП в м.Києві Митичи С.П. спричинено матеріальну шкоду у сумі 50 000 грн., 3 000 доларів США та моральну шкоду. При цьому позивачем не надано до суду доказів тих обставин, що дії заступника керівника Київської місцевої прокуратури №1 Могілевського В.С., слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП в м.Києві Митичи С.П. в рамках кримінального провадження були визнані незаконними, що існують обставини, передбачені ст.1, 2, 3 та 4 Закону України« Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», які дають підстави для звернення до суду із відповідним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також не надано доказів тих обставин, що позивачу було заподіяно моральну та матеріальну шкоду на зазначену суму. Позивач надала до суду копію ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 03.08.2017 року, згідно якої було задоволено скаргу ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_1 та зобов`язано компетентну особу на внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, які містяться у заяві ОСОБА_1 від 07.04.2017 року, у якій позивач зазначав про вчинення кримінального правопорушення ,передбаченого ст. 382 КК України. Однак, на час розгляду даної позовної заяви позивачка ОСОБА_1 не надала до суду доказів тих обставин, що заступник керівника Київської місцевої прокуратури №1 Могілевського В.С., слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП в м.Києві Митичи С. П. визнані винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, на яке вона посилається у своїй заяві.

У зв`язку із наведеним, не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки порушення відповідачем прав позивача не мало місце, а тому правові підстави відсутні.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог належними і допустимими доказами та необхідність відмовити в позові.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської місцевої прокуратури №1, Головного управління Національної поліції, Державного казначейства України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Голосіївське УП ГУ НП в м.Києві про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 дній з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: