Провадження № 2/638/1973/19
РІШЕННЯ

іменем України

22.05.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючого-судді: Штих Т.В.

за участю секретаря : Тарасової О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Васікова Л.Є. про встановлення факту відсутності права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Васікова Л.Є. про встановлення факту відсутності права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є належним власником нежитлових приміщень, розташованих за адресою АДРЕСА_1 , які до 21.09.2007р. були житловими (квартирою №111). Первинними власниками квартира №111 була відчужена фізичної особі ОСОБА_4 Надалі за рішенням суду квартира була переведена у нежитлові приміщення, які ОСОБА_4 відчужив за договором дарування у власність Позивача. Одночасно, у травні 2018р. Позивачу стало відомо, що Відповідач 2 ОСОБА_3 вважає наведені нежитлові приміщення квартирою №111, яка належить Відповідачу 2 на підставі договору купівлі-продажу, укладеному 16.05.2018р. між ОСОБА_3 та Відповідачем 1 ОСОБА_2 , посвідченого Третьою особою, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Л.Є. Як наслідок, на цей час у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відображені права власності двох осіб, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , на одне й те саме нерухоме майно, яке визначене в якості житлового та нежитлового, що призводить до порушення речових прав Позивача. Одночасно, за позицією Позивача, спірне майно не належало на законних підставах продавцю за оспорюваним договором - ОСОБА_2 , у зв`язку із чим, з метою захисту прав та інтересів Позивача, факт відсутності такого права власності має бути встановлений судом, а оспорюваний договір купівлі-продажу визнаний недійсним, із скасуванням державної реєстрації права власності Відповідача 2 на неіснуючий об`єкт нерухомості.

Відповідач 1 за час розгляду справи в судові засідання не з`являвся, о причинах неявки та ставленні до позовних вимог не повідомив.

Відповідач 2 за час розгляду справи в судові засідання не з`являвся, о причинах неявки та ставленні до позовних вимог не повідомив.

Третя особа надала пояснення до матеріалів справи, відповідно до яких просила розглядати справу за її відсутності за матеріалами, наявними у справі.

Вивчивши наявні матеріали справи суд встановив.

18.01.2002р. за реєстраційним номером 1-02-228084 відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради видане свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , копія якого наявна у матеріалах справи.

Власниками квартири визначені:

- ОСОБА_6 - 1/5 частка;

- ОСОБА_7 - 1/5 частка;

- ОСОБА_8 - 1/5 частка;

- ОСОБА_9 - 1/5 частка;

- ОСОБА_10 - 1/5 частка.

Відповідно до наявного у матеріалах справи витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.08.2004р., виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано за зазначеними особами.

Відповідно до наявного в матеріалах справи договору купівлі-продажу від 02.03.2007р., укладеному між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , з однієї сторони, та ОСОБА_4 з іншої сторони, квартира АДРЕСА_1 , була придбана ОСОБА_4 .

Право власності покупця на зазначену квартиру було зареєстровано 05.03.2007р., що підтверджується наявним у матеріалах справи витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації».

Відповідно до рішення Дзержинського районного суду від 20.08.2007р. по справі №2-6632/07 за позовом ОСОБА_4 , визнане право власності ОСОБА_4 на нежитлові приміщення, розташовані по АДРЕСА_1 . Згідно із наведеним рішенням, підставою визнання права власності був встановлений факт проведення позивачем самочинної реконструкції квартири АДРЕСА_1 , внаслідок якої квартиру було перетворено на нежитлове приміщення.

Право власності ОСОБА_4 на зазначені нежитлові приміщення було зареєстровано 21.09.2007р., що підтверджується наявним у матеріалах справи витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації».

Відповідно до наявного у матеріалах справи договору дарування від 22.10.2007р., укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 (Позивач) набув право власності на нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_1 .

Право власності Позивача на зазначені нежитлові приміщення було зареєстровано 08.11.2007р., що підтверджується наявним у матеріалах справи витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації».

На час звернення Позивача із позовом до суду право власності ОСОБА_1 на зазначені нежитлові приміщення підтверджується наявним у матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.09.2018р.

Таким чином, судом встановлено, що первинне право власності на квартиру АДРЕСА_1 , виникле у родини ОСОБА_6 внаслідок реалізації права на приватизацію житла. Надалі зазначена квартира була реалізована на користь ОСОБА_4 та, відповідно до рішення суду, змінила своє цільове призначення на нежитлові приміщення. Право власності на які надалі набув Позивач на підставі договору дарування. Усі факти зміни власників на зазначену квартиру належним чином відображалися у Реєстрі прав власності на нерухоме майно (до 01.01.2013р.), Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (після 01.01.2013р.).

Крім того, відповідно до наявної у матеріалах справи копії договору купівлі-продажу від 16.05.2018р., укладеного між ОСОБА_2 (продавець, Відповідач 1) та ОСОБА_3 (покупець, Відповідач 2), засвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Л.Є. (Третя особа), Відповідач 1 передав у власність Відповідача 2 квартиру АДРЕСА_1 .

В той же день, 16.05.2018р., Третьою особою прийняте рішення про державну реєстрацію права власності Відповідача 2 на зазначений у договорі об`єкт нерухомості, індексний номер 41120283, із відкриттям розділу, та внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності №26168484, що підтверджується наявною у матеріалах справи інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.09.2018р.

Відповідно до п.2 оспорюваного договору, предмет продажу належить продавцю (Відповідач 1) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 26.03.1996р. за НОМЕР_2, зареєстрованого у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 03.04.1996р. за №П-7-7-7163.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії рішення 15 сесії 21 скликання Харківської міської ради народних депутатів Харківської області від 03.02.1993р., наведеним рішенням створений Харківський міський центр приватизації державного житлового фонду. Відповідно до п.3 рішення, директора міського Центру приватизації державного житлового фонду було уповноважено, зокрема, підписувати свідоцтва про право власності на житло.

Відповідно до п.3.3 наявного у матеріалах справи розпорядження Харківського міського голови від 20.04.1998р. №854 «Про створення головного управління економіки і комунального майна», Фонд комунального майна і Центр приватизації житлового фонду були реорганізовані шляхом злиття в Управління з питань приватизації та комунального майна.

Відповідно до наявного у матеріалах справи розпорядження Харківського міського голови від 04.05.2000р. №790 «Про внесення змін до Положення про Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради», п.5.1 розділу V Положення було викладене у нової редакції. Зокрема, структурний підрозділ Управління - Центр приватизації житлового фонду, був перейменований на відділ приватизації житлового фонду Управління.

Відповідно до п.1.3 «Положення про Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради», затвердженого рішенням 1 сесії 7 скликання Харківської міської ради Харківської області від 20.11.2015р. №7/15, копія витягу якого наявна у матеріалах справи, Управління, зокрема, є правонаступником міського Центра приватизації державного житлового фонду.

Таким чином, судом встановлено, що усі відомості про видані Центром приватизації житлового фонду свідоцтва на право власності на житло у період існування Центру - із 03.02.1993р. по 20.04.1998р., на час розгляду спору знаходяться в розпорядженні Управління комунального майна і приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконкому Харківської міської ради, в якості правонаступника.

Відповідно до наявного в матеріалах справи листа Управління комунального майна і приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконкому Харківської міської ради від 21.09.2018р., повідомлено, що свідоцтво за НОМЕР_2 від 26.03.1996р. на право власності на квартиру АДРЕСА_1 , органами Управління не видавалося. Натомість, повідомлено про видачу свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 18.01.2002р. на зазначену квартиру на ім`я ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 Крім того, повідомлено, що у книгах реєстрації квартир, що належать громадянам на праві приватної власності, також відсутні відомості про свідоцтво на право власності за НОМЕР_2 від 26.03.1996р.

Крім того, відповідно до наявного у матеріалах справи листа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 10.09.2018р., з яким у період з 1993р. по 2013р. перебували у трудових відносинах державні реєстратори, що здійснювали реєстрацію права власності на об`єкти нерухомості, розташовані у місті Харків, повідомлено, що за даними підприємства первинне право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано на ім`я ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 по 1/5 частині за кожним на підставі свідоцтва про право власності, виданого 18.01.2002р. відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації.

11.04.2004р. проведено реєстрацію права власності на 1/5 частини вказаної квартири на ім`я ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину.

05.03.2007р. проведено реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу від 02.03.2007р.

21.09.2007р. проведено реєстрацію права власності на реконструйовану квартиру № 111 зі зміною цільового призначення не нежитлові приміщення, розташовані за адресою АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_4 , на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.08.2007р. по справі №2-6632/07

08.11.2007р. проведено реєстрацію права власності на нежитлові приміщення, розташовані за адресою АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 , на підставі договору дарування від 22.10.2007р.

Крім того, повідомлено, що в матеріалах облікової (інвентаризаційної) справи на квартиру АДРЕСА_1 , не міститься відомостей про видачу будь-яких свідоцтв про право власності, окрім свідоцтва про право власності, виданого 18.01.2002р. відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації, виданого на ім`я ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

Відповідно до ст.77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За підсумками дослідження наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 26.03.1996р. на квартиру АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_2 , органом видачі, зазначеним у свідоцтві - Харківський міський центр приватизації державного житлового фонду, не видавалося.

Відповідно до наведеного, судом встановлено, що на момент укладення договору продавець ( Відповідач 1), не набув права власності на предмет договору купівлі-продажу.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995р. №5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Оскільки позовні вимоги Позивача щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, укладеного між Відповідачами, обґрунтовуються, зокрема, твердженням про відсутність права власності Відповідача 1 на квартиру АДРЕСА_1 , встановлення судом цього факту має вирішуватися на загальних підставах.

За наведених умов суд вважає за необхідне задовільнити вимогу Позивача про встановлення факту відсутності права власності Відповідача 1, ОСОБА_2 , на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.312 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Приписи зазначеної статті збігаються із ч.1 ст.317 ЦК України, відповідно до якої власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, судом встановлено, що спірний договір купівлі-продажу від 16.05.2018р., укладений між Відповідачами із порушенням приписів ст.ст.316, 317, 328, 658 Цивільного кодексу України, оскільки продавець за договором - Відповідач 1, не набув права власності на предмет договору - квартиру АДРЕСА_1 , на час укладення договору.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, ст.16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Судом встановлено, що укладений між Відповідачами договір купівлі-продажу від 16.05.2018р. порушує законні права та інтереси Позивача, оскільки встановлює право власності Відповідача 2 на квартиру, яка на цей час є нежитловими приміщеннями та належить на праві власності Позивачу. Оскільки оспорюваний договір укладений Відповідачами із порушенням приписів ст.ст.316, 317, 328, 658 Цивільного кодексу України, позовна вимога Позивача про визнання договору недійсним, підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.2 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Відповідно до ч.1 ст.3 закону, загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяжень; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим законом.

Відповідно до ч.1 ст.12 закону, державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.13 закону, державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек.

На кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна.

Відповідно до ч.4 ст.18 закону, державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Судом встановлено, що Третьою особою на підставі оспорюваного договору, визнаного судом недійсним, прийняте рішення про державну реєстрацію права власності Відповідача 2 на зазначений у договорі об`єкт нерухомості, індексний номер 41120283, із відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Оскільки судом встановлені факт відсутності у Відповідача 1 права власності на квартиру, що була предметом оспорюваного договору, та недійсність договору, з метою усунення фактичної подвійної реєстрації права власності на один той самий об`єкт нерухомості та відновлення становища, яке існувало до порушення прав та інтересів Позивача, суд вважає за необхідне задовільнити позовні вимоги Позивача щодо скасування запису про державну реєстрацію права власності Відповідача 2 на квартиру АДРЕСА_1 , із закриттям відповідного розділу, відкритого Третьою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись приписами ст.ст.5. 16, 203, 215, 316, 317, 328, 658 Цивільного кодексу України, ст.ст.12, 13, 18 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», ст.ст.5, 30, 258-273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Васікова Л.Є. про встановлення факту відсутності права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності- задовольнити.

Встановити факт відсутності права власності ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 26.03.1996р. за НОМЕР_2, зареєстрованого у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 03.04.1996р. за №П-7-7-7163.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 16 травня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) та ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), посвідчений 16.05.2018р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Ларисою Євгеніївною.

Скасувати запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 77кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності 26168484, із закриттям відповідного розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 пропорційно з кожного суму судового збору на користь ОСОБА_1 по 881 гривні з кожного.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Суддя : Штих Т.В.