П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 357/11225/18

Номер провадження 22-ц/824/6033/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Вергелес О. А.,

вивчивши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2019 року, постановлену під головуванням судді Кошель Б. І., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова Вячеслава Анатолійовича про визнання недійсним правочину щодо дострокового розірвання договору оренди, визнання недійсним договору оренди, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова Вячеслава Анатолійовича про визнання недійсним правочину щодо дострокового розірвання договору оренди, визнання недійсним договору оренди, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

У грудні 2018 року позивач звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, площею 2,095 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , що розташована в межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, а також шляхом заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській, міським районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційній дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 2,095 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , що розташована в межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2019 року в задоволенні заяви ТОВ Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням, 25 січня 2019 року представником ТОВ Агрофірма «Матюші» - адвокатом Танцюрою Ю.Б. подано апеляційну скаргу, в якій остання просила скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідачів.

Апеляційну скаргу мотивувала, зокрема, тим, що підставою для звернення до суду з даним позовом стало порушення прав позивача як законного орендаря земельної ділянки, оскільки підстав для розірвання укладеного із позивачем договору оренди у відповідача-1 не було, строк дії договору не закінчився, не було визнано договір недійсним. Спір у даній справі виник у зв`язку з недобросовісними діями власників земельної ділянки та ТДВ «Шамраївський цукровий завод», а також державних реєстраторів, які здійснили державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно із порушенням вимог діючого законодавства України.

У поданій заяві наголошено на наявності інформації про те, що власники земельних ділянок, які першочергово були передані в оренду ТОВ Агрофірма «Матюші», мають намір у найближчий час здійснити поділ таких земельних ділянок, в результаті якого будуть скасовані записи про державну реєстрацію старих земельних ділянок та їх кадастрові номери, що призведе до неможливості виконання судового рішення у даній справі та унеможливить поновлення порушених прав позивача як законного та єдиного орендаря спірної земельної ділянки.

Наведені у заяві про забезпечення позову підстави прямо вказують на існування реальної загрози невиконання рішення суду у даній справі та унеможливить поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Разом з тим, судом першої інстанції не взято до уваги наведені обставини, у зв'язку з чим постановлено незаконну та необґрунтовану ухвалу.

Крім того, заходи забезпечення позову, про які просить позивач, є співмірними із заявленими позовними вимогами, не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті та не порушують прав будь-яких третіх осіб.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 березня 2019 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Учасники справи не скористались процесуальним правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в судове засідання з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідачі та їх представники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення, у зв`язку з чим, керуючись ч. 1 ст. 223 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглядати справу без їх участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи представника позивача, який з`явився у судове засідання, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, виходячи з наступного.

Так, відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що предметом судового розгляду є порушення прав позивача як орендаря земельної ділянки у наслідок дій відповідачів, а тому висновок про протиправність таких дій є передчасним. Посилання останнього на правовідносини, що виникли між ТОВ «Олійникова Слобода» та ПОСП «Сидори» у аналогічних спорах є безпредметним, оскільки зазначені юридичні особи не є учасниками данної справи. Представник позивача не довів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, не надав жодних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на відчуження чи поділ земельної ділянки, а додані до заяви матеріали не стосуються як предмету спору, так і земельної ділянки, яка є предметом договору оренди.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 149 ЦПК України визначено підстави для забезпечення позову, зокрема, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Пунктом 2 вищевказаної статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що незастосування даних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Частиною 4 статті 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Колегія суддів вважає, що заява про забезпечення позову в частині накладення арешту на спірну земельну ділянку не підлягає задоволенню, оскільки забезпечення позову в такий спосіб суперечить конституційному принципу непорушності права власності та не є співмірним стосовно заявлених позовних вимог.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що договір оренди був розірваний ОСОБА_1 в односторонньому порядку шляхом направлення повідомлення про розірвання.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали колегією суддів було задоволенно клопотання представника позивача про приєднання до матеріалів справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка свідчить про укладення Договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб № б/н від 05 січня 2019 року між ТДВ «Шамраївський цукровий завод» та ОСОБА_1 щодо спірної земельної ділянки строком дії до 31 грудня 2025 року. Таким чином, на час реєстрації вищезазначеного договору між сторонами існував щодо земельної ділянки.

Як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, захист права на мирне володіння майном надається нормою статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини від втручання як держави в особі її відповідних органів, у тому числі органів місцевого самоврядування, так і від свавільного застосування судами норм права, що розцінюється в рішенням Європейським судом з прав людини як порушення цього права. Передбачені у ст. 1 Першого протоколу гарантії права на мирне володіння майном стосуються також дотримання національними судами Конвенційного принципу законності, тобто належного, а не свавільного його застосування у конкретних обставинах справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про існування реальної загрози виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, якщо у подальшому будуть вчинятись реєстраційні дії щодо спірної земельної ділянки, а тому наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, постановлену ухвалу не можна в повному обсязі назвати законною та обґрунтованою в розумінні ст.263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» - задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії та приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 2,095 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 16 травня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О. В. Шахова