Справа № 152/286/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 травня 2019 року м. Шаргород

Справа №152/286/19

Провадження №2/152/182/19

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді - Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання - Бабиної І.Д.,

представника позивача - Бабій С.В.,

дітей - ОСОБА_3, ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2,

педагога-психолога відділу освіти

Шаргородської РДА - Копитко І.В.,

розглянувши в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області як органу опіки та піклування в інтересах дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав,

встановив:

І. Стислий виклад позицій позивача, дітей ОСОБА_3, ОСОБА_1 , в інтересах яких заявлено позов, відповідачів

1. Виклад позиції позивача.

04.03.2019 року Шаргородська РДА, як орган опіки та піклування, звернулася до Шаргородського районного суду з позовною заявою в інтересах дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначив, що з 21.05.2018 року сім`я відповідачів перебуває на обліку у Службі в справах дітей Шаргородської РДА, як сім`я, яка опинилася в складних життєвих обставинах. В сім`ї відповідачів проживають діти: ОСОБА_3 , ОСОБА_1

Батько неповнолітньої ОСОБА_3 - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мати неповнолітньої ОСОБА_3 - ОСОБА_4 з 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають також малолітню дитину - доньку ОСОБА_1

Сім`я відповідачів та дітей, які проживають у цій сім`ї, взята на облік на підставі наказу начальника Служби у справах дітей Шаргородської РДА за №005 від 29.01.2019 року через вчинення вітчимом ОСОБА_5 насильницьких дій відносно падчерки ОСОБА_3 , про що остання повідомила адміністрацію Слободо-Шаргородської СЗШ І-ІІІ ступенів, а також через ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вживають алкогольні напої, що призводило до сварок у сім`ї.

Відповідачі та діти зареєстровані в АДРЕСА_1 складається з чотирьох кімнат, підключений до електромережі та газопостачання. При обстеженні умов проживання сім`ї встановлено, що у будинку брудно та неохайно, розкидані речі, наявний запах цигаркового диму.

Сім`я відповідачів має невеликий запас продуктів.

ОСОБА_4 не працює, негативно охарактеризована за місцем проживання, не займається вихованням дітей, не приділяє належної уваги навчанню дітей, не цікавиться шкільним життям.

ОСОБА_5 не працює, вживає спиртні напої, не займається вихованням дитини, її навчанням, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів та злочину проти життя особи, відбував покарання у виді позбавлення волі.

Неповнолітня ОСОБА_3 через конфлікти з ОСОБА_5 неодноразово покидала місце проживання і йшла проживати до баби по батьковій лінії, у зв`язку із чим не могла належним чином відвідувати школу, яка знаходиться у іншому населеному пункті.

Внаслідок конфлікту з матір`ю та вітчимом, неповнолітня ОСОБА_3 пішла проживати до старшої сестри - ОСОБА_7 , де проживає на теперішній час, навчається у школі.

Разом з тим, матір ОСОБА_4 жодного разу не відвідувала школу, в якій зараз навчається її донька ОСОБА_3 , не цікавилася навчанням та навчальними досягненнями доньки.

Після влаштування на роботу в м. Києві відповідач ОСОБА_4 залишила малолітню доньку ОСОБА_1 одній із своїх старших доньок - ОСОБА_8 , яка, не маючи змоги займатися вихованням та навчанням сестри, віддала дитину у сім`ю тітки по батьковій лінії - ОСОБА_9 .

На теперішній час дитина ОСОБА_1 навчається у школі, проявляє інтерес до навчання, отримує належне виховання від тітки та баби по батьковій лінії.

Отже, діти влаштовані у сім`ї своїх родичів на підставі рішень Комісії з питань захисту прав дитини Шаргородської РДА від 22.11.2018 року № 111 та від 10.01.2019 року №3, відповідно.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на думку позивача, свідомо нехтують батьківськими обов`язками щодо виховання неповнолітньої та малолітньої доньок, доглядом та утриманням дітей не займаються, не цікавляться їх фізичним та духовним розвитком, не забезпечують необхідним харчуванням. Діти, маючи матір та батька, фактично позбавлені батьківського піклування.

Згідно з висновком від 19.03.2019 року №01.01-38/757 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 відносно малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 », Шаргородська РДА як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Просить позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно її дітей: неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 та малолітньої доньки - ОСОБА_1 ; позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно його малолітньої дитини: доньки - ОСОБА_1 ; передати неповнолітню ОСОБА_3 та малолітню ОСОБА_1 на опікування Шаргородській РДА як органу опіки та піклування для вирішення питання їх подальшого влаштування; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_1 аліменти на їх утримання у розмірі - по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дітей; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини.

У судовому засіданні представник позивача - Шаргородської РДА як Органу опіки та піклування Бабій С.В. позовні вимоги підтримала, просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3 та малолітньої доньки ОСОБА_1 , а ОСОБА_5 позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_1 , оскільки відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей, розвитком, умовами проживання, здоров`ям дітей не цікавляться, не можуть забезпечити донькам належне утримання, виховання, лікування, розвиток. Відповідача ОСОБА_4 було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини та Органу опіки та піклування, під час якого вона пояснила, що працевлаштувалася у м. Києві, де не має власного житла, тому діти не можуть проживати з нею, вона не може забезпечити їм належні умови для проживання, навчання. Житловий будинок, в якому відповідачі зареєстровані, не належить їм на праві власності, є спадщиною від матері ОСОБА_4 , але спадщина не оформлена. Частина будинку належить сестрі ОСОБА_4 . Відповідач ОСОБА_5 також запрошувався на засідання комісії з питань захисту прав дитини та Органу опіки та піклування, але жодного разу не прибув, місце його проживання на теперішній час - не відоме. З дитиною відповідач не спілкується, не цікавиться її навчанням, вихованням, не приймає участі в утриманні. Сім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебуває на обліку у Службі в справах дітей Шаргородської РДА після вчинення вітчимом ОСОБА_5 насильницьких дій щодо падчерки - неповнолітньої ОСОБА_3 , тобто з травня 2018 року, а через невиконання батьківських обов`язків відповідачів щодо ОСОБА_1 - з січня 2019 року. Крім перебування сім`ї відповідачів на обліку у Службі в справах дітей Шаргородської РДА, здійснювався соціальний супровід вказаної сім`ї Шаргородським районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, починаючи з травня 2018 року. Відповідачам працівниками Центру надавалася допомога у вигляді консультацій, роз`яснень, рекомендовано змінити спосіб життя, облаштувати належним чином житло, працевлаштуватися, приділяти увагу дітям, належним чином виконувати батьківські обов`язки, але ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не зробили належних висновків, продовжували вживати спиртні напої, влаштовували сварки, через що діти боялися знаходитися в будинку, ховалися, втікали до сусідів. Неповнолітня ОСОБА_3 , батько якої помер, повинна отримувати пенсію по втраті годувальника, яка їй була призначена, але відповідач ОСОБА_4 кошти, які надходили на картковий рахунок у виді пенсії по втраті годувальника, використовувала не за призначенням, а на власний розсуд. Так, працівниками Служби у справах дітей було встановлено, що ОСОБА_4 за рахунок пенсійних виплат, належних ОСОБА_3 , здійснювала погашення заборгованості по кредиту, а не придбавала необхідні речі для дитини. На теперішній час, коли батьки повністю ухилилися від виконання батьківських обов`язків, неповнолітня ОСОБА_3 тимчасово влаштована в сім`ю старшої сестри ОСОБА_7 , а малолітня ОСОБА_1 - в сім`ю тітки по батьковій лінії ОСОБА_9 . ОСОБА_7 та ОСОБА_9 забезпечують дітей всім необхідним, піклуються про навчання, виховання, лікування, харчування. Діти відповідачів мають гарні умови для проживання, покращили своє здоров`я, навчання, відвідують багато додаткових гуртків. Відповідачі не відвідують дітей за місцем проживання, а також не цікавляться навчанням, жодного разу не відвідали школи.

Також, ОСОБА_10 зазначила, що повністю підтримує висновок Органу опіки та піклування про позбавлення відповідачів батьківських прав, так як вважає, що змінити поведінку відповідачів щодо їх дітей у кращу сторону неможливо, в діях батьків наявна вина у невиконанні батьківських обов`язків, проживання дітей з дітьми суперечитиме інтересам дітей, які на теперішній час проживають у сім`ях своїх рідних, де отримують належне виховання, утримання, піклування про здоров`я, навчання, повагу до прав дитини, чого не отримували, проживаючи з батьками, тобто ОСОБА_3 маючи матір, а ОСОБА_1 маючи матір та батька, були фактично позбавлені батьківського піклування та турботи.

2. Виклад позиції неповнолітньої ОСОБА_3 , в інтересах якої заявлено позов Шаргородською РДА як Органом опіки та піклування.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня дитина ОСОБА_4 - ОСОБА_3 суду пояснила, що вона проживала в АДРЕСА_1 , з матір`ю ОСОБА_4 , вітчимом ОСОБА_5 , молодшою сестрою ОСОБА_1 , навчалася в Слободо-Шаргородській СЗШ І-ІІІ ступенів. Коли матір проживала без вітчима ОСОБА_5 , котрий знаходився у місцях позбавлення волі, то вона працювала, спиртні напої вживала не постійно, готувала їсти, прибирала, мала та утримувала худобу. Після повернення ОСОБА_5 з місць позбавлення волі становище змінилося на гірше, так як матір та вітчим спільно вживали спиртні напої, запрошували в гості своїх знайомих, вчинялися сварки і вона та молодша сестра ОСОБА_1 часто боялися залишатися в будинку і втікали у хлів, де перечікували сварку або дочікувалися, що матір та вітчим заснуть, і тільки тоді поверталися в будинок. Коли на вулиці було холодно, а через п`янки матері, вітчима, їх друзів і сварки між ними вона та сестра боялися бути в будинку, то втікали до своєї сусідки, в якої чекали, коли в будинку все заспокоїться. Інколи їй та сестрі приходилося втікати в тому, в чому були одягнуті. Вона та сусіди неодноразово викликали поліцію, коли вже між матір`ю та вітчимом виникали бійки. Вітчим ОСОБА_5 в стані сп`яніння часто на неї сварився, нецензурно обзивав, бив її, а одного разу бив у присутності матері. Матір зробила йому зауваження, але вітчим не звертав уваги на зауваження матері. Коли вона проживала з матір`ю та вітчимом, то у її обов`язки входило щодня прибирати в будинку, допомагати доглядати худобу, забирати зі школи молодшу сестру. Прибирала вона у будинку, як уміла, запах тютюнового диму вивітрювала постійно, але вітчим та його друзі під час застіль палили цигарки в будинку, тому все у будинку пропахло димом. Матір прала одяг, готувала їжу, коли була не на роботі, а коли їздила на роботу, то вона та сестра залишалися вдома з вітчимом, а також сусідка приносила їм їжу, інколи вона сама готувала та прала. Одного разу вона пішла проживати до своєї бабусі по батьковій лінії в с. Гибалівку, оскільки вітчим був п`яний, сварився на неї, чіплявся до неї як до дорослої дівчини, говорив інтимні речі, тому вона злякалася, намагалася розбудити матір, яка спала в стані алкогольного сп`яніння, але не могла і закрилася у своїй кімнаті. Потім вона все таки розбудила матір і повідомила про дії ОСОБА_5 , але матір не заспокоювала її тим, що вітчим був у стані сп`яніння, щоб вона не звертала уваги. Проте, вона боялася зі школи повертатися додому і пішла до бабусі, в якої побула один день і повернулася додому. Після чергової сварки вітчима з нею, вона повідомила класного керівника, що боїться повертатися додому і директор школи та класний керівник викликали матір до школи, де розмовляли, а також повідомили в Службу у справах дітей. Але після цього поведінка матері та вітчима мало змінилася, вітчим і надалі вчиняв п`янки, матір поверталася з роботи і вживала спільно з вітчимом і його друзями спиртні напої. Навчання їй давалося важко, оскільки їй ніхто не допомагав з уроками, інколи вона робила домашнє завдання в школі, інколи - вдома. Матір тільки кілька разів допомагала їй з підготовкою домашнього завдання. Після чергової сварки та бійки матері та вітчима, вона зателефонувала до старшої сестри ОСОБА_7 , повідомила, що не може терпіти такої обстановки в сім`ї, погано себе почуває, просила забрати її до себе. ОСОБА_7 приїхала і забрала її проживати у свою сім`ю в листопаді 2018 року. З того часу вона проживає у сім`ї сестри в с. Стрижавка Вінницького району, має власну кімнату, в якій є всі необхідні меблі. Сестра займається її навчанням, допомагає з уроками; займається її лікуванням, зокрема, вона лікувала захворювання шлунку; одягає її. Пенсію вона не отримує, оскільки через те, що матір неналежно розпоряджалася її коштами, Орган опіки та піклування звернувся у відповідні органи, щоб виплату пенсії припинили до остаточного її влаштування. Сестра повністю її утримує, купує всі необхідні речі, одяг, канцелярське приладдя, продукти. У сім`ї сестри їй добре, спокійно, вона перестала боятися. Вона сумує за матір`ю, яка жодного разу не приїхала до неї і бачить тільки під час судових засідань, але спілкується з матір`ю по телефону. Також вона сумує за молодшою сестрою, яка проживає у тітки у іншому населеному пункті, але її старша сестра ОСОБА_7 влаштовує їй зустрічі з сестрою ОСОБА_1 . Вона розуміє, що розглядається справа про позбавлення матері батьківських прав. Чи слід позбавляти матір батьківських прав, вона не знає, оскільки не розуміється в цьому, але стверджує, що їй краще живеться у сестри ОСОБА_7 , де вона має взаєморозуміння, підтримку, доброзичливе ставлення, спокійне життя. У випадку, якби матір ОСОБА_4 змінила свою поведінку, зробила ремонт у будинку, створила належні умови для проживання, працювала, щоб отримувати кошти для проживання, допомагала їй з навчанням, то вона, можливо, і повернулася б до матері, але на теперішній час від сестри їхати нікуди не бажає, так як ОСОБА_7 забезпечила їй найкращі умови.

3. Виклад позиції малолітньої ОСОБА_1 , в інтересах якої заявлено позов Шаргородською РДА як Органом опіки та піклування.

Допитана в судовому засіданні малолітня дитина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_1 суду пояснила, що вона проживала в АДРЕСА_1 , з матір`ю ОСОБА_4 , батьком ОСОБА_5 , старшою сестрою ОСОБА_3 , навчалася в Слободо-Шаргородській школі. Коли вона проживала з мамою і татом, то вони часто сварилися і билися, тато також сварився на сестру ОСОБА_3. Під час цих сварок вона та сестра часто втікали і переховувалися у сараї або у сусідки, яка тепер вже померла. З дому вони бігли інколи і босі, і роздягнуті, навіть коли була зима. Мама або тато водили її в школу, а забирали або вони, або сестра ОСОБА_12 школі вона гарно вчилася, так як любить вчитися. Мама допомагала їй з уроками інколи. Зараз вона проживає у своєї тітки ОСОБА_13 та бабусі у с. Агрономічне, там же ходить в школу. Навчається у новій школі вона гарно, бабуся або тітка завжди її відводять і забирають зі школи, відвідують учителів, допомагають їй з уроками. Вона почала відвідувати гуртки з малювання, з хореографії. Тітка ОСОБА_25 і бабуся купують їй одяг, продукти, лікували її, так як в неї був хворий шлунок і поганий зір. Тепер вона почуває себе краще. З мамою та сестрами вона спілкується по телефону, а батько жодного разу не зателефонував їй і не відвідав. Вона сумує за матір`ю та сестрою ОСОБА_3 , оскільки вони бачаться рідко, хотіла б жити з матір`ю та сестрою. Матір тільки один раз приїхала до неї напередодні сьогоднішнього судового засідання. За батьком вона не сумує, вважає, що він покинув її, бо коли пішов з дому, то не залишив їй листа. У сім`ї тітки та бабусі їй добре, спокійно, але вона хоче проживати з мамою та сестрою ОСОБА_3, спілкуватися з ними.

4. Виклад позиції відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Відповідач ОСОБА_5 відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 22.03.2019 року, до суду не подав.

Відповідач ОСОБА_4 відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 22.03.2019 року, до суду не подала, в судовому засіданні заперечувала щодо позовних вимог Шаргородської РДА як Органу опіки та піклування, просила відмовити у задоволенні позову про позбавлення її батьківських прав щодо дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Суду пояснила, що проживала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у АДРЕСА_1 . Разом з ними проживали її донька ОСОБА_3 та спільна із відповідачем ОСОБА_5 донька - ОСОБА_1. Будинок, у якому вони проживали, належав її покійній матері, спадщину після смерті якої вона не оформила. Ѕ частина будинку належить її сестрі. ОСОБА_5 після звільнення з місць позбавлення волі не працевлаштовувався, працював удома, виготовляв вироби з дерева на спеціальних деревообробних станках, які вони придбали, взявши грошові кошти в кредит. Спершу вона працювала, але не була офіційно працевлаштована за трудовою книжкою чи трудовим договором, а потім захворіла, не вийшла кілька днів на роботу і була звільнена, тому шукала роботу і знайшла у м. Києві. На початку 2019 року вона поїхала на заробітки в м. Київ, де влаштувалася на роботу хлібопекарем у ТОВ «Левайс», де працює до теперішнього часу, отримує заробітну плату приблизно 8500 грн. на місяць. Так як в Шаргородському районі вона не знайшла роботи, а працевлаштувалася в м. Києві, то там винаймає квартиру, власного житла не має, вже понад півроку не проживає з дітьми та з відповідачем ОСОБА_5 однією сім`єю. Де знаходиться відповідач ОСОБА_5 , їй не відомо, так як він покинув сім`ю у грудні 2018 року. Її донька ОСОБА_3 конфліктувала з ОСОБА_5 , тому могла піти проживати до своєї бабусі по батьковій лінії, але потім завжди поверталася додому. В листопаді 2018 року між нею та ОСОБА_5 був конфлікт та суперечка і ОСОБА_3 зателефонувала до старшої сестри, а її доньки ОСОБА_7 , щоб остання забрала її до себе. ОСОБА_7 забрала її доньку ОСОБА_18 до себе у с. Стрижавка Вінницького району, і з листопада 2018 року вона та донька проживають окремо. Також, враховуючи, що вона знайшла роботу у м. Києві, то молодшу доньку ОСОБА_1 вона попросила забрати до себе одну із своїх старших доньок, але так як останні відмовили, то доньку забрала до себе рідна сестра відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_9 у с. Агрономічне Вінницького району. З грудня 2018 року вона та донька ОСОБА_1 проживають окремо. Дітей за місцем проживання вона не відвідувала, тільки напередодні судового засідання відвідала доньку ОСОБА_1 у с . Агрономічне Вінницького району , але періодично спілкується із доньками по мобільному телефону, цікавиться їх життям. Коштів на утримання дітей вона раніше не надавала, так як виплачувала кредитну заборгованість за придбаний для ОСОБА_5 столярний деревообробний станок. На погашення кредитної заборгованості вона використовувала також грошові кошти, що надходили на рахунок доньки ОСОБА_3 у виді пенсії по втраті годувальника. Після того, як орган опіки та піклування звернувся у Пенсійний фонд, виплату пенсії на картку припинили, тому подальшу заборгованість по договору кредиту вона сплачувала із отриманої заробітної плати. На День народження доньки ОСОБА_3 вона надіслала 500 грн., а на День народження доньки Дани надіслала 1000 грн.

Крім того, відповідач ОСОБА_4 повідомила суду, що на теперішній час вона не може створити для дітей належні умови для проживання та виховання і утримання, оскільки працює за межами Вінницької області, тому доглядати за дітьми не матиме змоги, житловий будинок у с. Слобода -Шаргородська не приведений нею до ладу, не зроблений ремонт, відсутні будь-які продукти, так як вона проживає на найманій квартирі в м . Києві , а за будинком та присадибною земельною ділянкою не доглядала. Має намір разом із своєю сестрою оформити спадщину після смерті матері і продати вказаний будинок у с. Слобода-Шаргородська , щоб придбати менший будинок, де б вона могла сплачувати менші комунальні послуги і зробити ремонт, який не потребує великих капіталовкладень. Вона визнає себе винуватою у сімейній ситуації, яка склалася, оскільки раніше вживала спиртні напої, часто виникали сварки та бійки з відповідачем ОСОБА_5 на очах у дітей, які або особисто викликали поліцію через ці бійки, або зверталися до сусідів, щоб ті викликали поліцію. Зараз вона спиртні напої не вживає. Донька ОСОБА_3 повідомляла їй про те, що ОСОБА_5 вдарив її, сварився з нею, чіплявся до неї з інтимними пропозиціями. З цього приводу вона зверталася до ОСОБА_5 , але останній все заперечував. Вважає, що батьківськими обов`язками вона знехтувала не умисно, а під впливом складних життєвих обставин, тому відсутні підстави для позбавлення її батьківських прав.

ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідачів.

1. Позивач - Шаргородська РДА як орган опіки та піклування заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, які не були вирішені при підготовчому провадженні у справі, не подавала.

2. Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи не подавали.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

1. Відповідно до ухвали судді від 13.03.2019 року залишено без руху позовну заяву Шаргородської районної державної адміністрації як Органу опіки та піклування в інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав (а.с.56-57).

2. Відповідно до ухвали судді від 22.03.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву Шаргородської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування в інтересах дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав в порядку загального позовного провадження, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.04.2019 року (а.с.80-81).

3. Підготовче судове засідання 10.04.2019 року відкладено на 23.04.2019 року у зв`язку із неприбуттям відповідача ОСОБА_5 (а.с.95).

4. В підготовчому засіданні, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд, вислухавши сторони, постановив здійснювати підготовче судове засідання у відсутності відповідача - ОСОБА_5 , належно повідомленого про дату, час та місце засідання.

5. Відповідно до ухвали суду від 23.04.2019 року закрито підготовче провадження у означеній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини, зокрема, щодо невиконання батьками обов`язків щодо належного піклування про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя.

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

Вирішуючи спір суд встановив, що відповідач ОСОБА_4 має неповнолітню дитину ОСОБА_3 та малолітню дитину ОСОБА_1 .

Так, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_3 від 19.03.2019 року вбачається, що батьками останньої є ОСОБА_3 та ОСОБА_21 , державна реєстрація проведена згідно із ст.133 СК України (а.с.74).

Також, зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записаний ОСОБА_6 , а матір`ю записана ОСОБА_21 (а.с.11).

Батько дитини ОСОБА_3 - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.13).

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_21 29.08.2010 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 і їй присвоєно після реєстрації шлюбу прізвище « ОСОБА_17 » (а.с.75).

З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133 Сімейного кодексу України від 22.01.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , державна реєстрація проведена згідно із ст.133 СК України (а.с.14).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , батьком дитини ОСОБА_1 записаний відповідач ОСОБА_5 , матір`ю - ОСОБА_4 (а.с.12).

На час судового розгляду справи шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не розірвано.

Судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3 та малолітня ОСОБА_1 зареєстровані та проживали із своєю матір`ю - ОСОБА_4 та, відповідно, вітчимом ОСОБА_3 і батьком ОСОБА_1 - ОСОБА_5 у с. Слобода-Шаргородська Шаргородського району Вінницької області , на АДРЕСА_1 .

У вказаному будинку також зареєстрована донька ОСОБА_4 - ОСОБА_8 .

Вказані обставини підтверджуються довідками Слободо-Шаргородської сільської ради від 25.01.2019 року за №№44, 46 (а.с.15, 18), а також поясненнями представника позивача та відповідача ОСОБА_4 .

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 20.11.2018 року встановлено, що будинок, в якому проживає сім`я, складається із чотирьох кімнат, у будинку брудно, розкидані речі та не застелені ліжка, наявний стійких запах тютюнового диму. Сім`я не забезпечена необхідними продуктами харчування. Батьки не займаються вихованням дітей, не цікавляться навчанням. В сім`ї часто збираються друзі чоловіка, які влаштовують п`янки, сварки. Батьки дітей також вживають спиртні напої, неналежно доглядають за дітьми (а.с.36).

Дитина ОСОБА_4 - ОСОБА_3 з 01.09.2011 року по 20.11.2018 року, тобто з 1 класу по 8 клас навчалася у Слободо-Шаргородськівй СЗШ І-ІІІ ступенів, за місцем навчання характеризується, як уважна, старанна учениця, виконувала домашні завдання на середньому рівні, важко давалися предмети природничо-математичного циклу. Разом з тим, дитина ввічлива, добра, відповідальна, уважна, чуйна, працьовита, самостійно організовувала свою працю. Матір дитини за період навчання час від часу цікавилася навчанням дитини, але працівникам школи доводилося відвідувати ученицю вдома та проводити з нею і матір`ю профілактичні бесіди.

Наведені обставини встановлені судом із пояснень дитини ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_4 , підтверджуються довідкою і характеристикою Слободо-Шаргородської СЗШ І-ІІІ ступенів від 04.02.2019 року за №2 та від 01.02.2019 року (а.с.37, 38).

15.05.2018 року адміністрація Слободо-Шаргородської СЗШ І-ІІІ ступенів повідомила начальника Служби у справах дітей Шаргородської РДА про те, що учениця школи ОСОБА_3 , яка є напівсиротою, проживає у сім`ї, що перебуває на обліку як сім`я, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Матір дитини одружена із ОСОБА_5 , який повернувся із місць позбавлення волі, не працює. Коли матір дівчинки йде на роботу і пізно повертається, то дитина залишається із вітчимом, який, будучи у стані алкогольного сп`яніння, чіпляється до неї, свариться та б`є, у зв`язку із чим дитина боїться іти зі школи додому. ОСОБА_3 та ще одна дитина цієї сім`ї - ОСОБА_1 часто ночують у чужих людей, перечікують, поки ОСОБА_5 протверезіє. Після повідомлення дитини про вказані обставини соціальний педагог школи спілкувалася із матір`ю ОСОБА_4 , яка підтвердила слова дитини, а також той факт, що і сама потерпає від бійок та сварок ОСОБА_5 , оскільки у стані алкогольного сп`яніння останній б`є її (а.с.39).

Після вказаного вище повідомлення Слободо-Шаргородської СЗШ І-ІІІ ступенів Службою у справах дітей Шаргородської РДА взято на облік ОСОБА_3 як дитину, що перебуває у складних життєвих обставинах.

Так, 21.05.2018 року начальник ССД Шаргородської РДА ОСОБА_22 . видала наказ за №013 «Про взяття на облік дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах» з наступної підстави: дитина зазнала психологічного насильства (а.с.78).

Також, судом встановлено, що 22.11.2018 року Комісія з питань захисту прав дитини Шаргородської РДА прийняла рішення «Про тимчасове влаштування дитини в сім`ю ОСОБА_7 », відповідно до якого тимчасово влаштовано дитину ОСОБА_3 в сім`ю сестри ОСОБА_7 , яка проживає в с . Стрижавка Вінницького району Вінницької області, з подальшим влаштуванням на правах підопічної, до прийняття рішення про встановлення опіки (а.с.77).

Підставою для прийняття такого рішення стала заява ОСОБА_7 про тимчасове, до прийняття рішення про встановлення опіки, влаштування і проживання неповнолітньої ОСОБА_3 до неї у сім`ю, оскільки непорозуміння з вітчимом ОСОБА_5 , образи останнім дитини призвели до того, що дівчинка виявила бажання покинути місце проживання з матір`ю та вітчимом і жити окремо від них, у сім`ї старшої сестри. Матір та вітчим не приділяли дитині належної уваги, вчиняли сварки, у зв`язку із чим ОСОБА_3 часто йшла проживати до бабусі в с. Гибалівка Шаргородського району, але через труднощі відвідування школи у іншому населеному пункті змушена була повертатися додому. Оскільки ОСОБА_3 фактично залишилася без батьківського піклування, а із старшою сестрою ОСОБА_7 та її сім`єю у дівчинки склалися близькі і дружні відносини, і сім`я ОСОБА_7 бажає залишити дитину на виховання у своїй сім`ї, то до прийняття рішення про остаточне влаштування дитини наявні підстави для тимчасово влаштування останньої в сім`ю старшої сестри (а.с.77).

На теперішній час дитина ОСОБА_3 проживає без реєстрації місця проживання у сім`ї ОСОБА_7 , чоловіка останньої ОСОБА_23 та сина ОСОБА_24 , 2016 року народження, у АДРЕСА_5 . У будинку для дитини виділена окрема кімната, де є всі необхідні для проживання і навчання меблі та речі: ліжко, письмовий стіл, стілець, шафа, комп`ютер. Матеріально-побутові умови сім`ї задовільні.

Дитина ОСОБА_3 навчається у 8 класі НВЗ «ЗОШ І-ІІІ ст. - ліцеї смт. Стрижавка» з 26.11.2018 року. Учениця вихована, навчальних занять не пропускає, швидко потоваришувала з однокласниками, слухняна, привчена до праці, старанна, чуйна, стримана, дисциплінована та врівноважена. Дитина має труднощі у навчанні: через уповільнене читання важко сприймає навчальний матеріал, має труднощі у вивченні точних дисциплін, віршів, відтворенні прочитаного та почутого.

Вказані обставини підтверджуються довідкою Стрижавської селищної ради за №629 від 20.02.2019 року, актом обстеження фактичного проживання ОСОБА_3 від 18.02.2019 року, характеристикою на ученицю ОСОБА_3 керівником навчального закладу та класним керівником (а.с.41, 42, 40).

За час перебування учениці ОСОБА_3 у НВЗ «ЗОШ І-ІІІ ст.-ліцей смт. Стрижавка» матір дитини жодного разу не з`являлася до навчального закладу, не телефонувала, щоб поцікавитися навчальними досягненнями дочки (а.с.40).

Дитина відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_1 , навчалася в Слободо-Шаргородській СЗШ І-ІІІ ступенів у першому класі з 01.09.2017 року по 27.12.2018 року; за період навчання зарекомендувала себе старанною ученицею, має достатньо сформоване вміння читати і розуміти зміст прочитаного, орфографічні навички письма, культура оформлення письмових робіт, математичні навички та вміння - на середньому рівні. Учениця старанна, чуйна, добра, товариська, відповідальна.

Вказані обставини підтверджуються довідкою та характеристикою Слободо-Шаргородської СЗШ І-ІІІ ступенів від 04.02.2019 року за №3 та від 01.02.2019 року (а.с.43, 44).

Батьки ОСОБА_1 мало уваги приділяли вихованню дитини, рідко приходили до школи, не цікавилися навчанням доньки (а.с.44).

29.01.2019 року, відповідно до наказу начальника ССД Шаргородської РДА за №005 «Про взяття на облік дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах», малолітню дитину ОСОБА_1 взято на облік як дитину, що перебуває у складних життєвих обставинах», підстава взяття на відповідний облік: проживання у сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с.79).

Також, судом встановлено, що 10.01.2019 року Комісія з питань захисту прав дитини Шаргородської РДА прийняла рішення «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини в сім`ю ОСОБА_9 », відповідно до якого тимчасово влаштовано дитину ОСОБА_1 в сім`ю тітки ОСОБА_9 , яка проживає в с . Агрономічне Вінницького району Вінницької області, з подальшим влаштуванням на правах підопічної, до прийняття рішення про встановлення опіки (а.с.76).

Підставою для прийняття такого рішення стала заява ОСОБА_9 про тимчасове, до прийняття рішення про встановлення опіки, влаштування і проживання малолітньої ОСОБА_1 до неї у сім`ю, оскільки матір дитини влаштувалася на роботу у м. Києві і залишила малолітню доньку своїй страшій доньці ОСОБА_8 , котра, не маючи змоги займатися вихованням дитини, віддала її у родину тітки по батьковій лінії - ОСОБА_9 . Оскільки ОСОБА_1 фактично залишилася без батьківського піклування, а із тіткою ОСОБА_9 та її сім`єю у дівчинки склалися близькі і дружні відносини, і сім`я ОСОБА_9 бажає залишити дитину на виховання у своїй сім`ї, то до прийняття рішення про остаточне влаштування дитини наявні підстави для тимчасово влаштування останньої в сім`ю тітки (а.с.76).

Дитина ОСОБА_1 навчається у 2 класі Агрономічненської СЗШ І-ІІІ ступенів з 28.12.2018 року, зарекомендувала себе працелюбною ученицею, навчається з інтересом у міру своїх можливостей, потребує постійного контролю, самостійні роботи виконує з незначною допомогою вчителя, до роботи береться одразу, активно працює в команді, але не завжди правильно, пам`ять розвинена, увага не стійка, володіє поняттями, відтворює їх зміст, ілюструє приклади, уміє розпізнавати об`єкти, які охоплюються засвоєними поняттями, навички читання розвинені на достатньому рівні, читає правильно, розуміє прочитане, навички письма - на середньому рівні, мовлення розвинене добре, має достатній загальний розвиток, товариська, одразу почала спілкування з однокласниками, приємна та люб`язна.

Батьки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за час навчання дитини у школі участі в навчанні доньки не беруть, на батьківські збори не приходять, зі школи дитину не забирали.

Вказані обставини підтверджуються довідкою Агрономічненської СЗШ І-ІІІ ступенів від 23.01.2019 року за №01-48/26 та характеристикою від 08.01.2019 року за №01-48/04 (а.с.45, 46).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що є старшою донькою відповідача ОСОБА_4 та старшою сестрою ОСОБА_3. Вона проживає із своєю сім`єю: чоловіком ОСОБА_23 та малолітнім сином ОСОБА_24 у АДРЕСА_6 . У ніч з 11.11.2018 року на 12.11.2018 року їй зателефонувала сестра ОСОБА_3 і поскаржилася на вітчима ОСОБА_5 , повідомила, що останній був у стані сп`яніння, чіплявся до неї, говорив та пропонував інтимні речі, у зв`язку із чим вона втекла, боїться, що буде сварка та бійка. Після цього вона вирішила забрати сестру до себе. Коли вона везла сестру до себе додому, то остання була налякана, пригнічена, повідомила зміст тих інтимних розмов ОСОБА_5 до неї, а також до молодшої сестри ОСОБА_1 . Її матір ОСОБА_4 вела нормальний спосіб життя, поки не одружилася із ОСОБА_5 Після одруження матір почала багато пити спиртного, не приділяла належної уваги доньці ОСОБА_3 Після засудження ОСОБА_5 Шаргородським районним судом за вчинення злочину до покарання у виді позбавлення волі і після народження доньки ОСОБА_1 поведінка ОСОБА_4 дещо змінилася, але коли вітчим повернувся з місць позбавлення волі, матір та вітчим пиячили, сварилися, билися, діти були позбавлені нормальних умов для життя та навчання. ОСОБА_3 не хоче проживати з матір`ю, боїться повертатися додому. За час проживання сестри у неї, остання стала спокійна, врівноважена, виявила бажання навчатися, почала старанно вчитися, готуватися до уроків. Вона повністю займається вихованням, утриманням, навчанням сестри ОСОБА_3 , так як матір не приїздила до неї жодного разу з того часу, як дівчинка проживає у її сім`ї. Також, вона займається лікуванням ОСОБА_3 , котра має захворювання шлунка через погане харчування, у зв`язку із чим забезпечує сестру ліками, призначеними лікарем, слідкує за харчуванням та за тим, щоб сестра вживала нормальну їжу. Її чоловік не заперечує, щоб ОСОБА_3 проживала у їх сім`ї. Вона може забезпечити і забезпечує сестру ОСОБА_3 усім необхідним: одягом, продуктами, шкільним приладдям, виділила для неї окрему кімнату, придбала комп`ютер, допомагає з уроками, цікавиться навчанням та прагненнями сестри. Так, ОСОБА_3 повідомила, що після закінчення дев`яти класів школи бажає навчатися на кухаря. Матір ОСОБА_4 спілкується із ОСОБА_3 тільки по телефону. Вважає, що позбавлення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно дітей є доцільним.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показала, що проживає із своєю сім`єю - матір`ю та дітьми у с. Агрономічне Вінницького району Вінницької області. Відповідач ОСОБА_5 є її рідним братом. Ні їй, ні її матері не відомо, де на теперішній час знаходиться ОСОБА_5 , оскільки він з ними не спілкується. З грудня 2018 року вона забрала до себе проживати свою племінницю - доньку відповідачів ОСОБА_1 Маючи батька та матір, дитина залишилася із старшою сестрою ОСОБА_8 , яка сама тільки недавно народила дитину і не мала змоги доглядати за ОСОБА_1 , тому звернулася до неї, щоб вона взяла дитину у свою сім`ю на виховання, так як ОСОБА_4 залишила доньку і поїхала шукати роботу у м. Києві, а ОСОБА_5 поїхав у невідомому напрямку. Коли вона забрала дитину до себе, то була прикро вражена тим, що ОСОБА_1 недоглянута, брудна, одяг брудний та неохайний, має важкі захворювання через погане харчування та постійний недогляд. Так, коли вона забирала дитину до себе, то вона у 8 років мала вагу тіла приблизно 16 кг. По приїзду до неї дитина постійно хотіла їсти, стверджувала, що голодна, тому вона звернулася до сімейного лікаря і було встановлено ряд важких захворювань. Так, дитина хворіє на хронічний гайморит, втратила 10% зору, а втрата ваги тіла у дитини відбулася через погане харчування, зокрема, через постійне недоїдання. Все лікування дитини оплачує вона, а також допомагає бабуся дитини. Вона займається вихованням та навчанням, утриманням та лікуванням племінниці, як своєї дитини, оскільки при наявності двох батьків дівчинка занедбана як у навчанні та вихованні, так і в піклуванні про здоров`я. Починаючи з січня 2019 року вона постійно водить дитину для огляду лікарями, виконує всі призначення лікарів, щоб покращився стан здоров`я ОСОБА_1 . ОСОБА_4 та ОСОБА_5 жодного разу не приїздили до дитини. Так, ОСОБА_4 тільки напередодні цього судового засідання приїхала відвідати доньку, а решту часу спілкується телефоном. На утримання доньки ОСОБА_5 взагалі коштів не надає, а ОСОБА_4 надіслала після Дня народження дитини 500 грн., а також 1500 грн. напередодні судового засідання. Дівчинка за час проживання у її сім`ї отримує належне піклування, турботу про здоров`я, навчання, харчування. Так, дитина ходить у школу, де добре почала навчатися, виявила бажання відвідувати гуртки малювання та хореографії, тому вона сприяє додатковим заняттям племінниці, розвиває у неї талант до малювання, оскільки всі члени її сім`ї мають хист до малювання. Дитина має підтримку від її сім`ї, тоді як батькам вона байдужа. Вважає, що буде доцільним позбавити ОСОБА_5 батьківських прав. Щодо позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав, вона покладається на вирішення суду.

З характеристики відповідача ОСОБА_4 Слободо-Шаргородською сільською радою від 25.01.2019 року вбачається, що відповідач не займається належним вихованням своїх неповнолітніх дітей (а.с.17).

ОСОБА_4 з 25.01.2019 року працює пекарем у хлібопекарському цеху ТОВ «ЛЕВАЙС» на постійній основі (а.с.34).

З характеристики відповідача ОСОБА_5 Слободо-Шаргородською сільською радою від 25.01.2019 року вбачається, що відповідач не працює, вживає спиртні напої, не займається вихованням дитини (а.с.18).

ОСОБА_5 має незняту та не погашену у передбаченому законодавство порядку судимість за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 10.08.2012 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково 08.11.2016 року на підставі ухвали Вінницького міського суду, місце проживання та перебування на теперішній час не відоме (а.с.22, 24-33, 94).

Таким чином, допитавши сторони, дітей, свідків, дослідивши докази, судом встановлено, що відповідачі проживають окремо від своїх дітей, свідомо нехтують батьківськими обов`язками по відношенню до дітей: ОСОБА_5 - по відношенню до малолітньої ОСОБА_1 , батьком якої записаний в актовому записі та в свідоцтві про народження дитини, а ОСОБА_4 - по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , матір`ю яких записана у свідоцтвах про народження дітей та в актових записах про народження, зокрема, свідомо не цікавляться щоденним життям доньок, їх вихованням, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не займаються їх матеріальним забезпеченням, що підтверджено в судовому засіданні показаннями представника Шаргородської РДА як органу опіки та піклування Бабій С.В., поясненнями неповнолітньої ОСОБА_3 , малолітньої ОСОБА_1 , показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Шаргородської РДА від 15.02.2019 року №21 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 відносно малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 » (а.с.72-73).

Також, судом встановлено з пояснень в судовому засіданні представника позивача, відповідача, свідків, дітей, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 протягом тривалого часу не проявляють щодо дітей батьківської турботи та піклування, тому свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню доньок, що виявилося у тому, що вони проживають окремо від дітей, відповідач ОСОБА_5 взагалі не спілкується з донькою ОСОБА_1 , а відповідач ОСОБА_4 спілкується із доньками тільки телефоном, що відповідачі не здійснюють належного догляду за дітьми, не турбуються про їх фізичний і духовний розвиток, здоров`я та побут, навчання та підготовку до самостійного життя.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не спроможні забезпечити дітям - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належного піклування, утримання та виховання.

Зазначені факти підтверджено в судовому засіданні висновками органу опіки та піклування від 25.02.2019 року за №01.01-38/527 та від 19.03.2019 року №01.01-38/757 (а.с.49-50, 70-71), відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_1 , а ОСОБА_4 позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 та малолітньої дитини ОСОБА_1 , мотивуючи своє рішення тим, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки, маючи можливість та час виправити свою поведінку, яка б відповідала належному розвитку та вихованню дітей, створенню належних умов проживання та догляду за дітьми, не виправляють та не бажають виправлення поведінки, не бажають виконувати батьківські обов`язки по відношенню до дітей, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав.

Відтак, з огляду на вище викладене, судом встановлено факт винної поведінки відповідачів, тобто факт свідомого ухилення батька малолітньої ОСОБА_1 - ОСОБА_5 та матері неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітньої ОСОБА_1 - ОСОБА_4 від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, оскільки вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дітей, їх здоров`я, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти, оскільки не бажають виконувати своїх батьківських обов`язків.

До вказаного висновку суд прийшов, проаналізувавши наведені вище докази на відповідність їх критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності.

Так, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків (ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України).

Цивільним процесуальним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними, допустимими, достовірними, достатніми.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування ( ст.77 ЦПК України).

В силу вимог ч.1 ст.78 ЦПК України, допустимими є докази, що одержані відповідно до порядку, встановленого законом.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається (ч.1 ст.81 ЦПК України), в судовому засіданні досліджено кожний доказ, що міститься в матеріалах цивільної справи і відповідає вимогам належності, допустимості і достовірності.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

В п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Судом забезпечено учасникам справи принцип процесуальної рівності сторін і надано можливість кожній стороні довести ті обставини, на які вона посилається.

Разом з тим, суд констатує факт, що відповідач ОСОБА_5 не скористався правом заперечити щодо позову та подати відзив на позовну заяву про позбавлення його батьківських прав, що свідчить про його свідоме небажання виправити свою поведінку щодо виховання дитини, тобто про факт винної поведінки відповідача ОСОБА_5

Вказаний висновок суду ґрунтується також на висновках, що викладені в постановах Верховного Суду, які суд враховує відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України.

Так, у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №209/2821/15-ц (провадження №61-2357св18), від 21.11.2018 року у справі №201/6232/17 (провадження №61-41214св18) визначено поняття ухилення батьків від виконання своїх обов`язків та зазначено про необхідність встановлення судом доведеності факту винної поведінки відповідача у спорі вказаної категорії.

Верховним Судом роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідач ОСОБА_4 , яка заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав, не навела суду доказів того, що вона працювала над тим, щоб покращити умови проживання, навчання, виховання своїх дітей, що змінила ставлення як матері до виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, оскільки проживає, як раніше, окремо від дітей, спілкується з ними тільки по телефону, поклавши обов`язки по їх вихованню, утриманню, навчанню, лікуванню на ОСОБА_7 , з якою проживає дитина ОСОБА_3 , та на ОСОБА_9 , з якою проживає дитина ОСОБА_1

Така поведінка відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не змінилася і за час судового розгляду справи про позбавлення їх батьківських прав, тобто вказана обставина свідчить про те, що поведінку батьків у кращу сторону змінити неможливо, і у їх діях наявна вина.

Позбавлення батьківських прав, які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Верховним судом роз`яснено, що так як позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка має серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини, встановлені статтею 166 СК України, то позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що права неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітньої ОСОБА_1

Також, суд вважає, що права малолітньої ОСОБА_1 на належне піклування з боку батька ОСОБА_5 про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя - порушені.

З наведених підстав суд приходить до переконання, що позов Шаргородської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування в інтересах дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, підлягає задоволенню.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, зокрема, щодо невиконання батьком обов`язків щодо належного піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України.

Так, відповідно до ст.ст.51, 52 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються за законом.

Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом…

Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини).

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (ч.2 ст.3 СК України).

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину (ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.150 СК України).

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.155 СК України).

Статтею 164 СК України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК України).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України за №3 від 30.03.2007 року (з наступними змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України).

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України).

Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також з питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ст.171 СК України).

Аналогічні положення закріплені у ст.12 Конвенції про права дитини, якою передбачено, що держави-учасниці Конвенції забезпечують дитині, здатній сформулювати свої власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

З метою реалізації вимог ст.171 СК України та ст.12 Конвенції про права дитини судом допитані діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які висловили свої думки згідно з їх віком та зрілістю, які суд приймає до уваги.

Згідно із ч.ч.4, 5 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому із батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування.

Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2 ст.166 СК України).

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч.3 ст.166 СК України).

Статтею 180 СК України, передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; … інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Відповідно до положень ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

VІ. Висновки суду

Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, проаналізувавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_4 , неповнолітньої ОСОБА_3 , малолітньої ОСОБА_1 , показання свідків, дослідивши висновок Органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідачів батьківських прав є в інтересах дітей, виходячи із того, що судом встановлено, що ОСОБА_5 не спілкується і не бажає спілкуватися із донькою ОСОБА_1 , не приймає участі в її вихованні, утриманні, не цікавиться життям, здоров`ям, навчанням, тривалий час проживає окремо від дитини, а відповідач ОСОБА_4 спілкується із дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_1 інколи виключно по телефону протягом строку понад півроку, проживає окремо від дітей, не приймає участі в їх вихованні, утриманні, не цікавиться життям, здоров`ям, що суперечить інтересам дітей.

У п.47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 року зазначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції… Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві»…

З метою встановлення, чи є втручання «необхідним у демократичному суспільстві», відповідно до п.53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року, слід брати до уваги справу в цілому, при цьому, аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага…, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, що вбачається із правової позиції Європейського суду з прав людини, висловленої у п.54 рішення у справі «Хант проти України».

Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача щодо позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини, що вбачається із правової позиції Європейського суду з прав людини, висловленої у п.58 рішення у справі «Хант проти України».

Відповідач ОСОБА_5 не скористався своїм право подати відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо позбавлення його батьківських прав, а також проігнорував виклики до суду.

Відповідач ОСОБА_4 , яка заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав, разом з тим, не навела доказів того, що вона зацікавлена у зміні своєї поведінки щодо виконання батьківських обов`язків, продовжує проживати окремо від них, не приймає участі у вихованні, навчанні, що свідчить, на думку суду, про відсутність інтересу до дітей.

Таким чином, суд вважає, що сім`я відповідачів непридатна та неблагополучна, тому відповідачі не можуть забезпечити життя, розвиток дітей у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Так, ухвалюючи рішення «М.С. проти України» від 11.07.2017 року, ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Таким чином, аналіз норм сімейного законодавства, законодавства про охорону прав дитини, міжнародного законодавства, рішень ЄСПЛ дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Саме такий правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 24.04.2019 року у справі №300/908/17.

Таким чином, позов Шаргородської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування в інтересах дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, доданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем при зверненні до суду з позовом про позбавлення батьківських прав заявлено вимогу про стягнення з відповідачів на користь дітей аліментів на їх утримання.

Частиною 3 ст.166 СК України встановлено обов`язок суду при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав одночасно прийняти рішення про стягнення аліментів на дитину.

Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь малолітньої ОСОБА_1 на її утримання аліменти у мінімальному гарантованому розмірі - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітньої ОСОБА_1 на їх утримання аліменти у мінімальному гарантованому розмірі - по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дітей.

При цьому суд виходить із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності.

Крім того, враховуючи, що неможливо передати неповнолітню ОСОБА_3 та малолітню ОСОБА_1 на опікування іншим особам, слід передати їх на опікування Шаргородській РДА як органу опіки та піклування для вирішення питання їх подальшого влаштування.

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК).

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

При зверненні до суду з означеним позовом Шаргородською РДА як органом опіки та піклування не сплачено судовий збір, оскільки відповідно до п.14 ч.2 ст.3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідачів судовий збір в сумі по 704,80 грн. з кожного, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 81, 83, 89, 141, 197-198, 200, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, на підставі ст.ст.150, 164, 165, 166, 167, 171, 180-183, 191 СК України, суд,

вирішив:

Позов Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області як органу опіки та піклування в інтересах дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно її дітей: неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 та малолітньої доньки - ОСОБА_1 .

Позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно його малолітньої дитини: доньки - ОСОБА_1 .

Передати неповнолітню ОСОБА_3 та малолітню ОСОБА_1 на опікування Шаргородській РДА як органу опіки та піклування для вирішення питання їх подальшого влаштування.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_1 аліменти на їх утримання у мінімальному гарантованому розмірі - по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 04.03.2019 року і до повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у мінімальному гарантованому розмірі - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.03.2019 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шаргородський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Ім`я (найменування) сторін:

- позивач - Шаргородська РДА як орган опіки та піклування, місцезнаходження - м. Шаргород, вул. Героїв Майдану, буд.224, індекс - 23500, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ - 04051218;

- неповнолітня дитина, в інтересах якої подано позовну заяву, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Гибалівка Шаргородського району, жителька АДРЕСА_6 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_3 ;

- малолітня дитина, в інтересах якої подано позовну заяву, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с. Слобода-Шаргородська Шаргородського району, Вінницької області, жителька АДРЕСА_7 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_3 ;

- відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка с. Гибалівка Шаргородського району Вінницької області, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання - АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ;

- відповідач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець с. Мостове Андрушівського району Житомирської області, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 .

Повне рішення складено 31.05.2019 року.

Суддя: