ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4688/19 Справа № 201/420/19 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2019 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Литвиненко Ігор Вікторович, ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2019 року було задоволено заяву ОСОБА_2 До набрання законної сили рішенням у цивільній справі №201/420/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ПАТ КБ «Актив-Банк», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Литвиненко І.В., ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійсним, вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомості - фізкультурно-оздоровчий комплекс літ. Е-2, загальною площею 549,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 , із забороною розпоряджатися цим майном у будь-який спосіб.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 12 лютого 2019 року скасувати та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, у січні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ПАТ КБ «Актив-Банк», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Литвиненко І.В. про визнання договору іпотеки недійсним (а.с.2-6)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2019 року було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ПАТ КБ «Актив-Банк», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Литвиненко І.В. про визнання договору іпотеки недійсним, а також залучено до участі у розгляді вказаної цивільної справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_1 (а.с.15, 16).

Разом з позовною заявою позивача ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову (а.с.7-14).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилався на те, що 05 березня 2008 року між ВАТ «Комерційний Банк «Актив-Банк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Актив - Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 0305/02 та дві додаткові угоди до нього. За умовами Кредитного договору Банк відкрив Позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на поточні потреби й надав йому кредити, ліміт заборгованості за якими в сумі не перевищує 178 200,00 доларів США, а останній зобов`язався погашати кредит згідно графіку та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 15,0 % річних. У подальшому, додатковими угодами до Кредитного договору сторони погодили, що ОСОБА_4 погашатиме кредит за наступним графіком: починаючи з березня місяця 2011 року щомісячно, не пізніше п`ятого числа місяця, частинами не менш як 24 850 доларів США, з кінцевим строком погашення заборгованості - не пізніше 02 березня 2012 року. Пунктом 2 додаткової угоди визначено, що позичальнику відкрито кредитну лінію і надано кредити, заборгованість за якими в сумі не перевищує 298200 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір від 05 березня 2008 pоку, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Литвиненко І.В. за реєстровим номером 477, за яким ОСОБА_3 , як іпотекодавець передала, а Банк прийняв в іпотеку нерухоме майно нежитлового призначення, а саме: літ. Е-2 - фізкультурно-оздоровчий комплекс, загальною площею 549,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Предмет іпотеки належить ОСОБА_3 на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «ЛЕВЛЕКС» від 30 листопада 2007 року, та зареєстрований за реєстровим № 18654613. Однак, вказане нерухоме є спільною сумісною власністю подружжя. Позивач зазначає, що спірне нерухоме майно було передано в іпотеку банку його дружиною без його згоди, а тому договір іпотеки від 05 березня 2008 року є недійсним. На теперішній час право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_1 , яким вчинюються дії, які свідчать про підготовку об`єкта нерухомості до продажу, що в свою чергу може утруднити або зробити неможливим виконання в майбутньому рішення суду у разі його задоволення. На підставі викладеного, просив суд просив накласти арешт на об`єкт нерухомості - фізкультурно-оздоровчий комплекс літ. Е-2, загальною площею 549,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 , із забороною розпоряджатися цим майном у будь-який спосіб.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2019 року було задоволено заяву ОСОБА_2 До набрання законної сили рішенням у цивільній справі №201/420/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ПАТ КБ «Актив-Банк», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Литвиненко І.В., ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійсним, вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомості - фізкультурно-оздоровчий комплекс літ. Е-2, загальною площею 549,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 , із забороною розпоряджатися цим майном у будь-який спосіб (а.с.32-34).

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції посилався на те, що спір виник з приводу нерухомого майна -фізкультурно-оздоровчий комплекс літ. Е-2, загальною площею 549,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), заходи, які позивач просить вжити є співмірними із заявленими позовними вимогами та дійшов про необхідність накладення арешту на спірне майно, власником якого на даний час є ОСОБА_1 , оскільки відчуження вказаного майна може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

Однак, суд першої інстанції в своїй ухвалі не обґрунтував співмірність виду забезпечення позову та заявлених позовних вимог у даному випадку саме зазначеного виду забезпечення позову - арешт.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що між сторонами дійсно виник спір з приводу вказаного нерухомого майна, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, колегія суддів, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає що найбільш доцільним буде забезпечення позовних вимог шляхом заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження вищевказаного нерухомого майна, що є предметом спору.

Заборона відчуження спірного нерухомого майна не обмежить прав на користування та володіння вказаним нерухомим майном.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне змінити застосований судом першої інстанції вид забезпечення позову з арешту на - заборону відчуження вищевказаного нерухомого майна. Саме такий вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам, забезпечить запобігання ухиленню від виконання рішення, у випадку задоволення позовних вимог і, в той же час, не позбавляє можливості володіти та користуватися спірним майном.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість заяви позивача про забезпечення позову спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити частково та змінити вид забезпечення позову у даній справі з арешту на - заборону відчуження спірного нерухомого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2019 року про забезпечення позову змінити в частині виду забезпечення позову - накладення арешту на - заборону відчуження нерухомого майна, а саме: фізкультурно-оздоровчий комплекс літ. Е-2, загальною площею 549,6 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді