З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"25" березня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді Астахової О.О.,
при секретарях Наумовій О.С., Томіленко В.В. Якименко Т.С.,
представника позивачів Решнюка А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , поданої в особі представника ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та запису про право власності на нерухоме майно, -
У серпні 2017 року представник позивачів ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в якому просить скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 26737920 від 03 грудня 2015 року, про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кей-Колект». Скасувати запис про право власності за номером 12356088 (Розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) від 03 грудня 2015 року, державний реєстратор: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна, про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженої відповідальністю «Кей-Колект».
Позивачам стало відомо, що предмет іпотеки - квартира АДРЕСА_1 , зареєстрована на праві власності за ТОВ «Кей-Колект» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03 грудня 2015 року, вчинене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М.
Позивачі вважають, що вказане рішення є протиправним та таким, що прийнято всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який визначає, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", за умови постійного проживання в ньому позичальника. У квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані та проживають позивачі, малолітня дитина- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права якої також порушені .
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 серпня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , поданої в особі представника ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та запису про право власності на нерухоме майно залишено без руху та надано представнику позивачів строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання ухвали суду (а.с. 43).
22 серпня 2017 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у означеній цивільній справі. (а.с.56).
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року заяву представника позивачів ОСОБА_3 про забезпечення позову залишено без задоволення. Вказана ухвала суду скасована ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26.09.2017 року та постановлено нову ухвалу, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . (а.с. 57-58, Виділені матеріали а.с.63,64).
Відповідно до п. 9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. (а.с.197).
У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав у повному обсязі та виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява просив позов задовольнити.
Відповідачі та третя особа у судове засідання не з`явились в котре, хоча про день, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Відповідачі про причини неявки суд не повідомили. Правом на подання відзиву до суду не скористались.
Від представника третьої особи надійшла заява зі змісту якої убачається, що позовні вимоги Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації підтримує, просить позов задовільнити та розгляд справи проводити за відсутності її представника (а.с.147-148).
Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, хоча про день, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи або відзиву на позов до суду не надійшло.
Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Пунктами 4.1, 4.2 договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель має право зверненя стягнення на предмет іпотеки: у разі порушення іпотекодавцями будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором; у разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати предмета іпотеки; в інших випадках відповідно до діючого законодавства. Звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку»; з інших передбачених законодавством України підстав.
Частиною 5 договору іпотеки передбачено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.
Позасудове врегулювання здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку встановленому Закону України «Про іпотеку». А також отриманням іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору.
Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з наступного.
Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV (надалі - Закон №1952-IV).
Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації, відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону №1952-IV, підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.
Вимогами ч. 1 ст.15 Закону №1952-IV встановлено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.
В той же час, ч. 1 ст. 9 Закону №1952-IV, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 9 ст. 15 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.
За ст. 3 Закону України «Про нотаріат» державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію; Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт.
Державний реєстратор: 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; Нотаріус як спеціальний суб`єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 Закону України «Про нотаріат».
Згідно із п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868, нотаріус проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно або на об`єкт незавершеного будівництва виключно у випадку вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном. Відповідно до п. 2.1. глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року при підготовці до посвідчення правочинів про відчуження або заставу нерухомого майна нотаріусом перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до пункту 5 статті 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев`ятою статті 15 цього Закону.
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що наявність в Реєстрі запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте. Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа № 21-357а14).
За даними відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09 серпня 2016 року встановлено, що приватним нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. внесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 26737920 від 03 грудня 2015 року, відповідно до якого ТОВ «Кей-Колект» на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 . Підстави виникнення права власності - договір іпотеки серії та номер: 455, виданий 20 лютого 2008 року (а.с.36-37, 120).
З дослідженої Інформаційної довідки убачається, що в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про заборону на відчуження об`єктів нерухомого майна накладеного в 2008 році. Тобто, державну реєстрацію права власності на спірний об`єкт нерухомого майна за ТОВ "Кей-Колект" було проведено відповідачем приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. та внесено запис про право власності № 12356088 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером 26737920 від 03 грудня 2015 року, коли у Єдиному реєстрі заборон був наявний запис про заборону відчуження майна, що в свою чергу є перешкодою для проведення реєстрації права власності.
Проаналізувавши наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що наявність в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону щодо майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій щодо цього майна до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.
Відповідно до підпункту 1 пункту 37 Порядку № 868 документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат.
Згідно статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Стаття 575 Цивільного кодексу України визначає, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.
У відповідності до статті 24 Закону України "Про іпотеку" , відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.
За змістом статті 33 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Частиною 2 статті 36 Закону України "Про іпотеку" визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.
За приписами частини 3 статті 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.
Згідно частини 1 статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
За таких обставин, у відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. були відсутні правові підстави для прийняття рішення № 26737920 про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ "Кей-Колект", оскільки відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.
Більше того, Відповідачем приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А .М. при прийнятті оскаржуваного рішення залишено поза увагою положення п. 1 ч. 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", відповідно до якого протягом дії цього Закону (Закон набрав чинності 07.06.2014) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.
З вказаного іпотечного договору та договору кредиту від 20 лютого 2008 р. убачається, що кошти видавались в іноземній валюті. Предметом іпотеки є квартира, що належала позивачам на праві спільної часткової власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08.11.2006 року, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ., загальною площею 63,40 кв.м. За даними довідки форми 3 № 2626, виданої 30 березня 2016 року Комунальним концерном «Центр комунального сервісу», у вказаній квартирі зареєстровані позивачі та малолітня дитина- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.16).
Під час судового розгляду не було встановлено відсутність обставин, які б свідчили на користь того, що спірна квартира не використовується позивачами як постійне місце проживання.
Крім того, згідно ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 177 Сімейного кодексу України правочини щодо майнових прав малолітньої дитини потребують дозволу органу опіки та піклування.
З матеріалів справи убачається, що при винесені рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни не отримувався дозвіл у Служби у справах дітей Дніпровської РДА в м. Києві на відчуження права власності на квартиру, в якій зареєстрована малолітня дитина на користь ТОВ «Кей-Колект» (а.с.119-139).
Оскільки перереєстрація права власності мала відбуватись одночасно із вчиненням нотаріальної дії, а саме, посвідченням правочину, тому нотаріусом порушені й права малолітньої особи.
З огляду на викладене, обставини позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню, рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кей-Колект» від 03 грудня 2015 року необхідно скасувати.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по оплаті судового збору в рівних частках по у розмірі по 320,00 грн.
Приймаючи до уваги вищенаведене та керуючись ст.ст. 12, 13, 77-81, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» , ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 177 Сімейного кодексу України, суд,-
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , поданої в особі представника ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та запису про право власності на нерухоме майно - задовольнити.
Стягнути в рівних частках з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судовий збір у розмірі по 320,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити рішення суду до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.О. Астахова