КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Дмитрунь Юрія Олександровича в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства "Київське лісове господарство" на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2019 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Чередніченка Сергія Юрійовича в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства "Київське лісове господарство" до Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року Перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області С. Чередніченко в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, ДП "Київське лісове господарство" звернувся до суду з позовом до Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_4. про визнання незаконним та скасування рішення та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Києво-Святошинського району Київської області від 02.07.2019 позовну заяву повернуто позивачу (а.с. 71-73).

В апеляційній скарзі керівник Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказує, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про недоведення наявності підстав для звернення прокурора до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, ДП "Київське лісове господарство", оскільки останні не мають можливості самостійно звернутися до суду у зв'язку з відсутністю коштів на сплату судового збору (а.с. 76-82).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09.09.2019 відкрито провадження у справі (а.с. 101-103).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16.09.2019 призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження (а.с. 111-112).

Судом апеляційної інстанції справу розглянуто в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 27.06.2019 перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Чередніченко С.Ю. в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, ДП "Київське лісове господарство" звернувся до суду з позовом до Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_4, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 31 сесії 25 скликання № 3/15 від 29.07.2010 на підставі якого ОСОБА_4 отримала державний акт на право власності серія ЯЛ № 364138 на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,1427 га, за кадастровим номером :01:007:0649 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства;

- визнати недійсним державний акт серії ЯЛ № 364138 на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,1427 га за кадастровим номером :01:007:0649за кадастровим номером :01:007:0649 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства;

- витребувати на користь держави в особі ДП "Київське лісове господарство" з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) земельну ділянку площею 0,1427 га за кадастровим номером :01:007:0649, яка розташована в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області;

- стягнути з відповідачів на користь прокуратури Київської області судовитй збір.

Оскаржуваною ухвалою позовну заяву повернуто прокурору.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами наявність визначених законом підстав для звернення прокурора в інтересах держави до суду.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

З положень частин 3, 4 статті 56 ЦПК України вбачається, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави.

Згідно пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

У пункті 3 частини першої статті 131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким є Закон України від 14 жовтня 2014 № 1697-VII «Про прокуратуру».

У частині третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Тлумачення частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: (а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (б) у разі відсутності такого органу.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Згідно з частиною 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.03.2019 у справі № 654/174/17ц.

Подаючи позов до Києво-Святошинського районного суду Київської області прокурором було зазначено суб'єкта владних повноважень - Київське обласне та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства та ДП "Київське лісове господарство".

Однак, як зазначено в апеляційній скарзі, ДП "Київське лісове господарство" листом № 02-02/333 від 12.04.2019 повідомило місцеву прокуратуру, що підприємством не вживались заходи, направлені на повернення спірної земельної ділянки у зв'язку з відсутністю цільових коштів на судові витрати.

Відповідно до частин 1, 3 статті 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів звернення Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, ДП «Київське лісове господарство» до суду з позовами, з відповідними клопотаннями про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору, що були залишені без задоволення.

Відтак, зазначені доводи не є підставою для звернення Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, ДП «Київське лісове господарство» до прокуратури для захисту інтересів держави, оскільки, захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб?єкти владних повноважень.

Отже, враховуючи, те, що прокурором не було надано належних та допустимих доказів про наявність визначених законом підстав для звернення прокурора в інтересах держави до суду, доводи апеляційної скарги є безпідставними, висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленої ухвали не впливають.

При апеляційному розгляді справи порушень норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

У зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, понесені скаржником судові витрати за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Дмитрунь Юрія Олександровича в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Київське лісове господарство» - залишити без задовольння.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2019 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом Першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Чередніченка Сергія Юрійовича в інтересах держави в особі Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства "Київське лісове господарство" до Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В.Крижанівська