ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Харків

справа № 642/5549/18

провадження № 22-ц/818/2893/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька та додаткових витрат на лікування, з апеляційною скаргою ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова, постановлене 01 квітня 2019 року, у складі судді Вікторова В.В., в залі суду в м. Харків,

встановив :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_5 аліменти на його утримання в розмірі 1/10 частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2018 року і довічно, а також стягнути на його користь додаткові витрати на придбання протезу та проведення позивачу тотального ендопротезування лівого кульшового тазостегнового суглобу у розмірі 39500 грн. Стягнути з ОСОБА_3 аліменти на його утримання в розмірі 500 грн. щомісячно з проведенням індексації, починаючи з 01 жовтня 2018 року і довічно, а також стягнути на його користь додаткові витрати на придбання протезу та проведення позивачу тотального ендопротезування лівого кульшового тазостегнового суглобу у розмірі 39500 грн.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що він є пенсіонером, перебуває на обліку в Київському об`єднаному управлінні ПФУ у м. Харкові та отримує пенсію за віком, інших джерел доходу не має. Також зазначив, що останні десять років хворіє, має значні проблеми зі здоров`ям, а саме коксартроз ІІІ-ІV ступеню. Потребує постійного лікування. Внаслідок хвороби у березні 2017 року позивачу проведена операція з тотального ендопротезування правого кульшового тазостегнового суглобу, у грудні 2018 року - аналогічна операція з ендопротезування лівого кульшового суглобу. На проведення операції у 2017 році позивач витратив всі свої заощадження у розмірі біля 65 тис. грн., тому операцію з тотального ендопротезування лівого кульшового суглобу провів лише у грудні 2018 року та витратив на її проведення 59 244 грн., із яких за 49 500 грн. придбав медичний виріб - ендопротез, на інші кошти у розмірі 9 244 грн. придбав ліки, що підтверджується касовими ордерами та фіскальними чеками. Зазначив, що не проведення через відсутність коштів останньої операції протягом 2017-2018 років спричинило скорочення у позивача однієї ноги та зумовило настання великої ймовірності втрати здатності ходити. У зв`язку з чим його матеріальне становище є скрутним. Його дочки, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , маючи таку можливість, йому матеріальну допомогу надавати відмовилися та дізнавшись, що позивачу потрібні значні кошти на проведення термінової операції спілкуватися перестали.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на утримання непрацездатного батька, ОСОБА_1 аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно з проведенням індексації, починаючи з 09 жовтня 2018 року і довічно. Стягнуто з ОСОБА_3 на утримання непрацездатного батька, ОСОБА_1 аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно з проведенням індексації, починаючи з 09 жовтня 2018 року і довічно. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на придбання протезу та проведення тотального ендопротезування лівого кульшового тазостегнового суглобу у розмірі 29 622 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на придбання протезу та проведення тотального ендопротезування лівого кульшового тазостегнового суглобу у розмірі 29 622 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2 200 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2 200 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в доход держави в розмірі 704,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в доход держави в розмірі 704,80 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вказують на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Зазначають, що позивач покинув сім*ю в 2000 році, аліментів на утримання дочок - відповідачів по справі не сплачував, уклав новий шлюб, повністю втратив інтерес до сім*ї, тому витрати, зазначені у позові, які начебто понесені на дочок, видумані, не підтверджені жодним доказом. Вказують на те, що розмір пенсії позивача складає 2769,83 грн., однак судом проігноровано факт того, що позивач проживає разом із дружиною ОСОБА_7 , яка підтвердила, надаючи пояснення, як свідок, що отримує пенсію майже у такому ж розмірі, яку і позивач. Разом позивач із дружиною мають близько п`яти тисяч щомісячно, що значно перевищує доходи відповідачів. Звертають увагу суду на те, що судом першої інстанції не враховано факт того, що батько ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків та не застосовано ч. 1 ст. 204 СК України. Крім того, надані документи щодо стану здоров`я позивача не підтверджують обставини його щомісячних витрат на лікування, надані медичні документи містять інформацію про діагнози, а не інформацію щодо розміру щомісячних витрат. Позивачем не надано доказів того, що його пенсія не забезпечує його потреб на харчування, лікування тощо.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Позивач є пенсіонером, перебуває на обліку в Київському об`єднаному управлінні ПФУ м.Харкова та отримує пенсію, розмір якої складає 2769,83 грн.

Згідно довідки Старовірівської сільської ради Нововодолазького району від 10.08.2018 за № 2/172 ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 домогосподарстві, належного ОСОБА_8 - ОСОБА_9 .

Згідно консультативного висновку Інституту патології хребта і суглобів ім. проф. М.І. Ситенка № 810590 від 04.10.2016 у позивача ОСОБА_1 діагностовано двухсторонній коксоартроз 4 ст.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 580 позивачу 22.03.2017 проведена операція з ендопротезування правого кульшового суглобу без цементним ендопротезом.

Також, відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2157 у грудні 2018 року позивачу проведена операція з ендопротезування лівого кульшового суглобу ендопротезом, вартістю 49500 грн., який був придбаний позивачем.

Суд вважав встановленим, що додаткові витрати на лікування позивача склали 59 244,72 грн., з яких: вартість ендопротезування лівого кульшового суглобу ендопротезом - 49 500 грн., ліки на суму 9 244,72 грн. та 500 грн. за інші послуги.

Однак, матеріалами справи підтверджено, а саме видатковими накладними № 1533 від 18.12.2018 року та квитанцією до прибуткового касового ордера від 18.12.2018 року (а.с. 127, 129-130), що такі витрати позивача склали 56 022, 03 грн.

Аналізуючи підстави звернення до суду з указаним позовом, норми сімейного законодавства України, які визначають обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Згідно з частиною першою статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від можливості надавати (не надавати) таку допомоги повнолітніми дочкою чи сином, у зв`язку із їхнім матеріальним становищем.

Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Статтею 203 СК України визначено, що дочка, син, крім сплати аліментів, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

У виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними (стаття 206 СК України).

Вирішуючи спір в частині розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідачів, апеляційний суд враховує сімейний стан відповідачів, матеріальне становище їх зайнятість та дохід, наявність на утриманні неповнолітніх осіб та стан їх здоров`я.

Разом з тим, ч. 1 ст. 204 СК України передбачено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Отже, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них.

Згідно з ч. ч. 1, 3 статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Матеріли справи не містять належних та допустимих доказів наявності підстав для звільнення від сплати аліментів, встановлених ст.. 204 СК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що він є пенсіонером за віком, за станом здоров`я не має можливості працювати, щоб отримати додатковий дохід, за станом здоров`я потребує постійних додаткових витрат.

Матеріали справи містять дані про те, що позивач отримує пенсію в розмірі 2769,83 грн., що перевищує прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність.

Прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Сума прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць встановлюється державним бюджетом України на кожен рік.

Непрацездатною, в розумінні ч. 3 ст. 75 СК України вважається особа, яка досягла пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо.

Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їй утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги, адже держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб: пенсією за віком, пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою, тощо.

Матеріали справи не містять доказів того, що після проведеної операції позивач потребує постійного лікування, довічної медикаментозної підтримки, а отримуваний ним дохід не забезпечує його потреб. Отже, підстав для призначення позивачу щомісячних аліментів довічно - не встановлено.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для покладення на відповідачів додаткових витрат на лікування позивача. Водночас, вирішуючи справу, суд першої інстанції врахував не всі обставини справи, що призвело до неправильного визначення суми стягнення.

Так, матеріали справи містять дані про те, що позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 .

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 21.08.2018 року ОСОБА_7 , яка є дружиною позивача та ОСОБА_10 продали двокімнатну квартиру, яка належала їм на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_11 , вартість квартири складає 440 440 грн.

При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Як роз`яснено в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" саме при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Визначаючи суми стягнення, суд першої інстанції не врахував, що позивач перебуває у шлюбі, його дружина має дохід, однак можливість одержання утримання від неї залишилось поза увагою суду першої інстанції.

З урахуванням наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, за необхідне стягнути з відповідачів по 1/3 частині витрат, які позивач поніс не лікування.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька скасуванню, а в частині стягнення додаткових витрат на лікування - зміні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2019 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька скасувати, у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

Рішення суду в частині суми стягнення додаткових витрат на лікування та судових витрат - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати, понесені на лікування по 18 674,01 грн. з кожної.

Рішення в частині стягнення судових витрат змінити.

Стягннути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу по 733 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на коритсь держави судовий збір 186,74 грн. з кожної.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна