ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 лютого 2019 року

м.Харків

справа № 642/1591/18

провадження № 22-ц/818/1362/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа - Акціонерний комерційний банк «Райффайзенбанк», Акціонерне товариство «ОТП Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Акціонерний комерційний банк «Райффайзенбанк», Акціонерне товариство «ОТП Банк» про поділ майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2018 року, постановлене під головуванням судді Бородіної О.В., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Акціонерний комерційний банк «Райффайзенбанк», Акціонерне товариство «ОТП Банк» про поділ майна подружжя.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 13 грудня 2018 року позовні вимоги задоволено. В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку з прибудовами літ. «А-1», цегла, житловою площею 40,3 кв.м., з надвірними будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1. В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0427 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50% сплаченого судового збору у розмірі 919,04 грн, та понесені судові витрати у розмірі 1400 грн. Зобов'язано Головне Управління Державної казначейської служби України у Харківській області повернути ОСОБА_1 50% судового збору, а саме у розмірі 919,04 грн., сплаченого 04.04.2018 року згідно квитанції № 3696449.

20 грудня 2018 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 900 грн.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 3 300 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції від 26.12.2018 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути на її користь з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 8 900 грн.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що розмір її витрат на правничу допомогу у справі становить 8 900 грн. З урахуванням того, що позовні вимоги у справі задоволено повністю, ОСОБА_1 вважає, що з ОСОБА_2 підлягає стягненню саме 8 900 грн. витрат на правничу допомогу, яка підтверджується належними доказами. А посилання суду на неспівмірність таких витрат, на думку позивачки, суперечить закону, оскільки відповідачем не було заявлено вимоги про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 13 грудня 2018 року не вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу. З відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 3 300 грн., враховуючи складність справи, обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, той факт, що судом задоволені зменшені позовні вимоги.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат.

Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Судом встановлено, що 05 березня 2018 року між ОСОБА_1 та адвокатом Мироненко Станіславом Станіславовичем було укладено договір про надання правової допомоги (юридичних послуг) №05/03-1 (а.с.121). Предметом і метою вказаного договору є надання правової допомоги у цивільній справі щодо поділу майна подружжя. За виконання даного договору адвокату сплачується гонорар у розмірі, встановленому договором.

Пунктом 4 договору про надання правової допомоги встановлено, що розмір гонорару та його сплата засвідчується додатком до цього договору.

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Акціонерний комерційний банк «Райффайзенбанк», Акціонерне товариство «ОТП Банк» про поділ майна подружжя.

01 червня 2018 року між ОСОБА_1 та адвокатом Тимошенко Дмитром Володимировичем було також укладено договір про надання правової допомоги (юридичних послуг) №01/06-1 за умовами якого адвокат зобов'язувався надати правову допомогу ОСОБА_1 у цивільній справі щодо поділу майна подружжя. За виконання даного договору адвокату сплачується гонорар у розмірі, встановленому договором. (а.с.131).

Пунктом 4 вказаного договору також встановлено, що розмір гонорару та його сплата засвідчується додатком до цього договору.

19 грудня 2018 року Додатком №1 до Договору про надання правової допомоги від 05.03.2018 року адвокат Мироненко Станіслав Станіславович та позивачка ОСОБА_1 підтвердили розмір гонорару за надані за Договором послуги у розмірі 2 700 грн., з яких: 1200 грн. - підготовка позовної заяви та додатків до неї, подання документів до суду та 1500 грн. - збирання (витребування) документів для підготовки позовної заяви (а.с.227). Витрати на правову допомогу у розмірі 2700 грн. оплачені позивачкою згідно квитанції (а.с.225).

Також 19 грудня 2018 року Додатком №1 до Договору про надання правової допомоги від 01.06.2018 року адвокат Тимошенко Дмитро Володимирович та позивачка ОСОБА_1 підтвердили розмір гонорару за надані за Договором послуги у розмірі 6 200 грн., з яких: 4200 грн. - участь у судових засіданнях, 1000 грн. - написання відповіді на відзив та 1000 грн. - написання та подача заяви про ухвалення додаткового рішення (а.с.229). Витрати на правову допомогу у розмірі 6200 грн. оплачені позивачкою згідно квитанції (а.с.228).

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 та 7 ст. 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином право суду зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, не є абсолютним, а підлягає застосуванню лише за клопотанням іншої сторони.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не вернув та помилково прийшов до висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача до 3 300 грн.

Колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України у розмірі 7 900 грн., оскільки з заявленої суми витрат у розмірі 8 900 грн. - 1000 грн. є витрати на написання та подачу заяви про ухвалення додаткового рішення (а.с.229). Вказані дії вчинені представником позивачки вже після ухвалення рішення по суті позовних вимог та не можуть бути стягненні додатковим рішенням.

Доказів неможливості підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до ухвалення рішення у справі позивачем суду не надано.

За таких обставин оплата витрат на складення і подання заяви про ухвалення додаткового рішення в цій частині не може бути покладена на відповідача.

Колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 900 грн. є співмірними зі складністю справи, обсягом наданих послуг, ціною позову тощо.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції при ухваленні додаткового рішення у справі.

Разом з тим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки суд обгрунтовано прийшов до висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення у справі відповідно до ст. 270 ЦПК України та ст. 137 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що наявні підстави для зміни додаткового рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2018 року. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 7 900 грн., оскільки вони є доведеними належними доказами, підтверджені квитанціями. Клопотання про зменшення розміру зазначених витрат відповідачем до суду не надано.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Додаткове рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2018 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 7 900 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина

Повне судове рішення виготовлено 01.03.2019 року.