Справа № 351/1481/18
Номер провадження №2/351/59/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Собко В.М.,

з участю секретаря Нагірняк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до Прутівської сільської ради про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та визнання права власності на майно власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до Прутівської сільської ради про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та визнання права власності на майно.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 р. померла

мати позивачки ОСОБА_3 Останній належала земельна частка (пай), яка перебувала у колективній власності агрофірми «Рідна земля» с. Прутівка, Снятинського району, розміром 27, 72 (0,77) в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 виданого Снятинською районною державною адміністрацією №88 від 18.02.2000 р. На підставі рішення сесії Прутівської сільської ради народних депутатів від 08.11.2000 р. ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0, 71 га на території Прутівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. ОСОБА_3 заповіла все своє майно на користь ОСОБА_1 Після смерті ОСОБА_1 залишилось спадкове майно - земельний пай (ділянка) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 0,71 га, яка знаходиться на території Прутівської сільської ради. На даний земельний пай після смерті ОСОБА_3, 01.03.2001 р. було видано державний акт серії НОМЕР_2 на земельну ділянку розміром 0,71 га. Позивачка являється єдиним спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_3

Однак, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на дану земельну ділянку з тих підстав, що державний акт видано після смерті матері -ОСОБА_3, тому позивачка змушена звернутись з позовом в суд для визнання права власності на дану земельну ділянку.

Представник позивачки подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити, а справу просив розглядати без його участі.

Представник відповідача Прутівської сільської ради в судове засідання не з'явився.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення за наступних підстав.

Судом встановлено, що з свідоцтва про смерть НОМЕР_3 виданого на ОСОБА_3 слідує, що вона померла ІНФОРМАЦІЯ_4 р., останній на підстав Державного акту НОМЕР_4 на право приватної власності на землю від 01.03.2001 р. належить земельна ділянка розміром 0, 71 га., розташована на території Прутівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

З свідоцтва про укладення шлюбу Серія НОМЕР_5, вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 26.10.1991 р. зареєстрували шлюб. Після одруження «ОСОБА_1» присвоєно прізвище «ОСОБА_1».

З свідоцтва про народження Серія НОМЕР_6, виданого на ОСОБА_3, слідує, що матір'ю останньої записано ОСОБА_6

З довідки від 13.03.2018 р. № 332, виданої Прутівською сільською радою слідує, що згідно з записом в погосподарській книзі №1 о/р 359 за ОСОБА_3, 1917 р., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 р. а/з №16 від ІНФОРМАЦІЯ_4 р. в с. Прутівка, Снятинського району, Івано-Франківської області числиться земельний пай площею 0, 71 ділнка НОМЕР_7. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що померла на час смерті проживала в с. Видинів разом із своєю дочкою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка доглядала за матір'ю і здійснювала її поховання. ОСОБА_3 в господарстві була зареєстрована одна. Після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в управління спадковим майном вступила її дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія НОМЕР_1 ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності агрофірма «Рідна земля» розміром 27,72 /0,77/ в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Згідно заповіту від 10.02.1994 р., посвідченого секретарем Прутівської сільської ради, слідує, що ОСОБА_3 заповіла все своє майно на користь ОСОБА_1

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995р. "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вбачається, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі не збігаються з ім"ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними в свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому.

Із копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_3 виданого на ОСОБА_3 та з свідоцтва про народження Серія НОМЕР_6 слідує, що матір'ю останньої записано - ОСОБА_6, в графі батько відсутній запис, а отже у заповіті посвідченому секретарем виконавчого комітету Прутівської сільської ради від 10.02.1994 р. помилково записано заповідача по батькові «ОСОБА_3».

З письмових пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, долучених до матеріалів справи слідує, що вони були знайомі з матір'ю позивачки, яка на даний час померла, їм відомо, що у останньої був відсутній запис про батька, однак всі зверталися до неї по батькові «ОСОБА_3».

Оскільки встановлення факту належності даного документу необхідно для оформлення спадщини після смерті матері, то даний факт підлягає встановленню в судовому порядку.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності документів, а тому слід

Встановити факт, що заповіт складений ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 і посвідчений секретарем Прутівської сільської Ради 10.02.1994 року вважати таким, що складений ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 р. в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_8 зарестрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_7 від 01.03.2001 р. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,71 га. виданий на «ОСОБА_3» належить «ОСОБА_3», яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 р.

Відповідно до ч.3 та ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встанволеного статею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 560 ЦК УРСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

Зібрані по справі докази вказують, що ОСОБА_1 на праві власності належала земельна ділянку (пай) розміром 0,71 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Прутівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, після смерті якої було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, спадкоємцем якої є її донька ОСОБА_1, яка вступила в управління спадковим майном, а тому суд вважає, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на земельну частку (пай), що розташована на території Прутівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, в межах земельної ділянки площею0,71 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 01.03.2001 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №310, виданого на ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 р.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 392 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що заповіт складений ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 і посвідчений секретарем Прутівської сільської Ради 10.02.1994 року вважати таким, що складений ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 р. в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_8 зарестрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №310 від 01.03.2001 р. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,71 га. виданий на «ОСОБА_3» належить «ОСОБА_3», яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 р.

Визнати за ОСОБА_1 слід визнати право власності на земельну частку (пай), що розташована на території Прутівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, в межах земельної ділянки площею 0,71 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 01.03.2001 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №310, виданого на ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Собко В.М.