ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
іменем України

24 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/3654/19
Головуючий у першій інстанції Требух Н. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/699/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючої-судді Шитченко Н.В.,

суддів Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

із секретарем Зіньковець О.О.,

позивачі: Міністерство оборони України, Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 2 квітня 2019 року у справі за позовом Міністерства оборони України, Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

місце ухвалення судового рішення м. Чернігів,

дата складання повного тексту ухвали суду першої інстанції 2 квітня 2019 року.

У С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року Міністерство оборони України та Чернігівський обласний військовий комісаріат, який переформований у Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, звернулись з позовом до ОСОБА_1 , в якому просили стягнути з відповідача на користь Міністерства оборони України безпідставно набуті грошові кошти в якості одноразової грошової допомоги у сумі 136050 грн шляхом зарахування їх на р/р Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки

У мотивування своїх вимог зазначили, що на виконання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року, яка ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року залишена без змін, Чернігівським облвійськкоматом був виданий наказ від 13 листопада 2017 року про перерахунок ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 136050 грн (150-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності). 14 листопада 2017 року вказані грошові кошти були перераховані на рахунок відповідача.

У подальшому, постановою Верховного суду від 26 червня 2018 року постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року було скасовано, а у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

З урахуванням приписів ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, відповідач безпідставно набув грошові кошти у розмірі 136050 грн, сплачені йому в якості одноразової грошової допомоги, тому вказана сума підлягає поверненню шляхом стягнення її з відповідача.

Ухвалою від 2 квітня 2019 року Деснянський районний суд м. Чернігова позовну заяву Міністерства оборони України, Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів залишив без руху.

В апеляційній скарзі Чернігівський ОТЦК та СП, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без руху, неправильно розтлумачив приписи ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» та не взяв до уваги роз`яснення п. 10 постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, згідно з якими закон не містить заборони й можливості сплати усієї суми судового збору одним із кількох позивачів у справі.

Представник скаржника зазначає, що, оскільки Чернігівський ОТЦК та СП являється структурним підрозділом Міністерства оборони України, то останнім одночасно за себе та за Чернігівський ОТЦК та СП був сплачений судовий збір у розмірі, визначеному п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», тобто 1,5 відсотка від ціни позову (2040,75 грн).

Вказує, що виконання вимог оскаржуваної ухвали призведе до переплати (подвійної оплати) судового збору, що буде суперечити вимогам чинного законодавства.

У наданому відзиві представник Міністерства оборони України, вважаючи оскаржувану ухвалу незаконною, а доводи апеляційної скарги обґрунтованими, просить апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи відзиву зводяться до того, що судовий збір за подання позову сплачено Міністерством оборони України у повному обсязі, що не суперечить положенням ЗУ «Про судовий збір», і визначальним у даному випадку є факт надходження усієї належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуюче наступне.

Дійшовши висновку про необхідність залишення позову Міністерства оборони України та Чернігівського ОТЦК та СП без руху, суд першої інстанції виходив з того, що до позовної заяви додане лише одне платіжне доручення, яке підтверджує сплату судового збору Міністерством оборони України, натомість, другим відповідачем доказів сплати судового збору у визначеному ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» розмірі надано не було.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, беручи до уваги наступне.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За змістом ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У справі встановлено, що Міністерство оборони України та Чернігівський ОТЦК та СП звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 136050 грн (а.с. 2-6). До позовної заяви додане платіжне доручення № 248/356 від 27 лютого 2019 року, з якого вбачається, що Міністерством оборони України на р/р Деснянського районного суду м. Чернігова сплачений судовий збір у розмірі 2040,75 грн (а.с. 1).

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 2 квітня 2019 року вказана заява була залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України, а саме, другим відповідачем до заяви не був доданий документ про сплату судового збору. Тому, з посиланням на ст. 185 ЦПК України, Чернігівському ОТЦК та СП був визначений 5-денний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліку сплати судового збору у розмірі 2040,75 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Приписами ч. 1 ст. 4 даного закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судовий збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Беручи до уваги ціну позову у даній цивільній справі 136050 грн, розмір судового збору складає 2040,75 грн, тобто 1,5 відсотка від ціни позову. На підтвердження сплати судового збору саме у такому визначеному законом розмірі Міністерством оборони України було долучене платіжне доручення № 248/356 від 27 лютого 2019 року.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, у разі об`єднання позовних вимог або подання позовної заяви одним чи кількома позивачами до одного або кількох відповідачів судовий збір обчислюється із загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно до заявлених кожних із них вимог окремим платіжним документом. Закон не містить заборони й можливості сплати усієї суми судового збору одним із кількох позивачів у справі; визначальним у такому разі є факт надходження усієї належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без руху, не взяв до уваги наведені роз`яснення та зазначив, що Чернігівським ОТЦК та СП не наданий документ про сплату судового збору.

Проте, такий висновок суду суперечить положенням ЗУ «Про судовий збір», метою якого є отримання бюджетом відповідних коштів у розмірах, встановлених даним законом. На думку колегії суддів, питання оплати судового збору кожним позивачем окремо є другорядним питанням та не може застосовуватись при відкритті провадження у справі лише з формальної причини у разі, коли сплачений розмір судового збору відповідає вимогам чинного законодавства, але його оплата не була здійснена окремо кожним позивачем.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про необхідність залишення позовної заяви без руху з мотивів, викладених в оскаржуваній ухвалі, є таким, що винесений з порушенням норм процесуального права, а тому, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 2 квітня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 травня 2019 року.

Головуючий: Судді: