ПОСТАНОВА

Іменем України

20 травня 2019 року м. Кропивницький

справа № 398/291/18

провадження № 22-ц/4809/416/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді (суддя-доповідач): Дуковського О.Л.

суддів: Письменного О.А., Черненка В.В.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2018 року, у складі головуючого судді Ковальової О.Б., у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання бездіяльності незаконною та відшкодування шкоди заподіяної незаконними діями органу досудового розслідування щодо неповернення йому вартості куртки, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (далі ГУНП в Кіровоградській області) про визнання бездіяльності незаконною та відшкодування шкоди заподіяної незаконними діями органу досудового розслідування щодо неповернення йому вартості куртки.

В обгрунтування позову позивач вказував, що 24.11.2015 року відносно нього було вчинено розбій, на місце вчинення злочину виїжджала слідча - оперативна група, в ході слідчих дій у нього було вилучено куртку в яку він був одягнений на момент вчинення злочину, для проведення імунологічної експертизи. Кримінальне провадженні за даним фактом триває, по ньому неодноразово змінювались слідчі, але куртку позивачу не повернуто.

18.10.2016 слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Бугайченко Т.А. винесла ухвалу, якою зобов`язала слідчого у кримінальному провадженні № 0003312 повернути йому вилучену куртку, але ухвала не виконана по теперішній час, а тому подав скарги в різні інстанції.

Згідно відповіді Начальника ГУНП в Кіровоградській області Кондрашенка ОСОБА_2 від 21.12.2016 було призначено службове розслідування та згідно відомих йому результатів винних осіб не встановлено, висновок про це затвердив 20.01.2017 року ОСОБА_3

Вважає, що внаслідок незаконної бездіяльності ГУНП в Кіровоградській області у кримінальному провадженні № 0003312 йому заподіяно матеріальну шкоду.

Просив:

зобов`язати Державну казначейську службу України відшкодувати йому вартість куртки у розмірі - 4700,00 грн.(з урахуванням зменшення розміру позовних вимог), перерахувавши кошти на його картковий рахунок в ПАТ «Приватбанк»;

визнати незаконною бездіяльність ГУНП в Кіровоградській області щодо вчинення дій щодо повернення йому куртки вилученої слідчим по кримінальному провадженні № 0003312.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано незаконною бездіяльність ГУНП в Кіровоградській області щодо неповернення куртки ОСОБА_1 , що була вилучена під час проведення досудового розслідування. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Не погоджується із висновком суду першої інстанції, що надана ним квитанція №26 від 22.11.2015 року про придбання куртки є неналежним доказом у справі. Крім того, вважає недоцільним посилання суду на те, що у справі необхідно призначити експертизу для встановлення вартості куртки, оскільки відсутній предмет дослідження (куртка), а таку експертизу суд мав призначити без його клопотання. Вважає, що суд повинен був з власної ініціативи залучити до участі ТОВ «Ремонтно механічний завод».

ГУНП в Кіровоградській області, в особі представника Гайдашук В.В., також подало апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій просила скаргу задовольнити, а рішення суду в частині визнання бездіяльності ГУНП в Кіровоградській області щодо неповернення куртки позивача скасувати та відмовити в цій частині у задоволенні позову. У скарзі вказувала, що були проведені всі можливі дії для розшуку куртки і встановлення винної особи. Зазначає, що слідчих, які допустили неналежне виконання своїх службових обов`язків - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Вважає, що ГУНП в Кіровоградській області як юридична особа і як суб`єкт владних повноважень не завдавало позивачу матеріальних збитків і не допускало щодо нього бездіяльності. Зазначила, що саме слідчого якому доручено здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні зобов`язано повернути куртку ОСОБА_1 Вважає, що висновки суду є невірними, оскільки ГУНП в Кіровоградській області не відповідає за облік, зберігання та передачу речових доказів, це є обов`язком сторони кримінального провадження.

Крім того, зазначила, що вимога про визнання незаконною бездіяльність ГУНП в Кіровоградській області, як суб`єкта владних повноважень повинно розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи (том 2 а.с.32-35).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції послався на доведеність позовних вимог щодо визнання незаконною бездіяльності відповідача ГУНП в Кіровоградській області щодо неповернення майна (куртки) ОСОБА_1 під час проведення досудового розслідування.

Щодо вимоги про відшкодування вартості майна (куртки) суд першої інстанції послався на відсутність належних та допустимих доказів у справі, які б підтвердили ідентифікаційні ознаки саме тієї куртки, яка вилучалася слідчим у ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції було встановлено, що 25.11.2015 року внесено відомості до ЄРДР за №0003312 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України за повідомленням від 24.11.2015 року по факту розбійного нападу на ОСОБА_1 .

24.11.2015 року у ОСОБА_1 було вилучено куртку, як речовий доказ у межах порушеного кримінального провадження.

18.10.2016 року слідчим суддею Олександрійського міськрайонного суду було постановлено ухвалу, якою зобов`язано слідчого, якому доручено здійснити досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0003312 повернути ОСОБА_1 вилучену у нього куртку.

20.12.2015 ОСОБА_1 звернувся до слідчого Кузьменко Н.І. з клопотанням про повернення йому вилученої у нього куртки.

23.12.2015 слідчою ОСОБА_4 . винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання за обґрунтуванням, що куртка необхідна для проведення судово імунологічної експертизи.

В подальшому слідчим суддею Олександрійського міськрайонного суду було винесено ухвалу про відвід слідчої Кузьменко Н.І.

В ході досудового розслідування слідча Лунга А.О. вилучену під час огляду місця події куртку належним чином не оглянула, в протоколі огляду предметів не описала її, судово імунологічну експертизу не призначила, постанови про визнання та приєднання куртки до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу не винесла та не забезпечила її передачу на зберігання відповідно до вимог чинного законодавства.

09.03.2016 потерпілий ОСОБА_1 звернувся до слідчого Лунги А.О. з клопотанням про повернення вилученої куртки, але 12.03.2016 слідчою ОСОБА_6 А ОСОБА_7 . було винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання, так як куртка необхідна для проведення судово імунологічної експертизи.

Слідча ОСОБА_8 , яка на той час здійснювала у кримінальному провадженні №0003312 досудове розслідування пояснила, що вилучену у ОСОБА_1 куртку їй ніхто не передавав та місце знаходження куртки їй не відоме.

Проводилося службове розслідування, за результатами якого було встановлено факт втрати речового доказу, але не встановлено з вини кого із працівників СВ Олександрійського ВП ГУНП втрачено даний речовий доказ (куртка).

Порядок зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про спеціальну конфіскацію передбачено ст.100 КПК України.

Так, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України (ч. 1 ст.100 КПК).

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст.100 КПК).

Судом першої інстанції було встановлено, що порушено передбачений чинним законодавством порядок зберігання речових доказів та передачі речового доказу (куртки позивача).

Таким чином, є доведеним, що права ОСОБА_1 були порушені неправомірними діями ГУНП в Кіровоградській області щодо неповернення вилученого у нього майна (куртки) органами досудового слідства у передбачені законом строки, а тому висновок суду про задоволення позову в цій частині є законним та обгрунтованим.

Апеляційна скарга ГУНП в Кіровоградській області не підлягає задоволенню, оскільки позивачем доведено бездіяльність ГУНП в Кіровоградській області щодо неповернення майна (куртки), яке було вилучено, в якості речового доказу.

Доводи апеляційної скарги що вимога про визнання незаконною бездіяльність ГУНП в Кіровоградській області, як суб`єкта владних повноважень, повинно розглядатися за правилами адміністративного судочинства суперечить чинному законодавству та визначеній судовіі фразі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу, казначейство здійснює безспірне списання коштів державного та місцевого бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що підставою для відшкодування шкоди є факт не повернення куртки позивачу, яка була вилучена при огляді місця події, але позивачем не надано належних та допустимих доказів, що куртку було придбано саме ним.

Згідно товарного чеку №26 від 22.11.2015 року, в якому зазначено найменування - куртка чоловіча, розмір ХХХХХХХL чорно - червона, болонієва з утеплювачем, кількість -1, ціна 5000 грн. та печатка ремонтно механічного заводу (том 1а.с.180).

Даний доказ не свідчить про вилучення у ОСОБА_1 саме вищезазначеної куртки, оскільки як встановив суд при вилученні слідчим куртки не складалося будь-якого письмового документу щодо її ідентифікації.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин не надано.

Крім того, позивач не розмежовує понять завдання йому матеріальних збитків та моральної шкоди, не доводить обставин, які б свідчили про його моральні страждання або зміну способу життя та побуту внаслідок незаконних дій відповідача ГУНП в Кіровоградській області .

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

24.05.2019 року складено постанову.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді: О.А. Письменний

В.В. Черненко