Головуючий суду 1 інстанції - Третяк О.Г.
Доповідач -Стахова Н.В.
Справа № 409/2939/18
Провадження № 22-ц/810/276/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Стахової Н.В.

суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.

за участю секретаря: Онопрієнка А.Є.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Дочірне підприємство «Агропромислова компанія

«УкрАгроСтар»

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Луганського апеляційного суду апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Агропромислова компанія «УкрАгроСтар», в інтересах якої діє представник - адвокат Цабека Вадим Анатолійович, на ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 12 березня 2019 року (постановлену у складі судді Третяк О.Г.) у приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Агропромислова компанія «УкрАгроСтар» про визнання додаткової угоди до договору оренди земельних ділянок недійсними,

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Дочірнього підприємства «Агропромислова компанія «УкрАгроСтар» про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 15 квітня 2010 року, укладену між ОСОБА_1 та ДП АПК «Украгростар», зареєстровану у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12 травня 2017 року приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Пульним М.М.; про скасування державої реєстрації додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки; зобов`язання ДП АПК «Украгростар» повернути ОСОБА_1 у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Під час розгляду справи, позивачкою подано заяву про забезпечення позову, в якій остання просила заборонити відповідачу у справі здійснювати будь-які дії щодо обробки, засівання та іншого використання земельної ділянки загальною площею 7,2286 га, що знаходиться на території Просторівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області та належить їй на підставі державного акту серії НОМЕР_1 від 23 травня 2001 року.

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 12 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Суд заборонив ДП «Агропромислова компанія «УкрАгроСтар» вчиняти будь-які дії стосовно оброблення, засівання та іншого використання належної позивачу земельної ділянки загальною площею 7,2286 га, що знаходиться на території Просторівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області та належить ОСОБА_1 на підставі державного акту серії НОМЕР_1 від 23 травня 2001 року.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ДП «Агропромислова компанія «УкрАгроСтар» в інтересах якої діє представник - адвокат Цабека Вадим Анатолійович, звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 12 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив ч.10 ст. 150 ЦК України, відповідно до якої не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Всупереч ст. 154 ЦК України судом не вирішено питання про зустрічне забезпечення, що є порушенням інтересів юридичної особи. Заборонивши скаржнику здійснювати будь-які дії щодо обробки, засівання та іншого використання земельної ділянки, суд не навів у своєму рішенні які саме права порушені позивача та не звернув увагу на те, що у разі відмови у задоволенні позову у відповідача будуть збитки, тому вважає, що рішення про забезпечення позову в данному випадку є неспівмірним з інтересами сторін у справі.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року відкрито провадження за апеляційною скаргою надано строк учасникам справи для подачі відзиву. Ухвалою суду від 26 квітня 2019 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження на 07 травня 2019 року о 13 годині 15 хвилині з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні від 07 травня 2019 року подовжено розгляд справи у суді апеляційної інстанції на п`ятнадцять днів, відкладено розгляд справи у зв`язку з неналежним повідомленням позивача у справі та визначено дату наступного судового засідання на 29 травня 2019 року о 11-00 годині.

У судове засідання позивач не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи і в установленому законом порядку.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зобов`язати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами. При встановлені зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Статтею 260 ЦПК України регламентується зміст ухвали суду.

У вступній частині ухвали зазначається дата і місце її постановлення; найменування суду, прізвища та ініціалів судді (суддів); імена (найменування) учасників справи.

В описовій частині зазначається суть клопотання та ім`я (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою.

У мотивувальній частині ухвали суд наводить мотиви, з яких суд дійшов висновку щодо питання, яке необхідно було вирішити, і закон, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Отже, мотивувальна частина повинна переконувати в обґрунтованості законності ухвали. Кожен доречний і важливий аргумент осіб, які беруть участь у справі, має бути проаналізований і на нього повинна бути одержана відповідь. При потребі суд наводить встановлені ним обставини, необхідні для вирішення питання, із посиланням на відповідні докази, якщо є такі. Далі суд наводить правову кваліфікацію встановленим обставинам та обґрунтовує свій висновок по суті питання. При цьому суд повинен вмотивувати вибір положень законів (норм права), якими він керувався.

В резолютивній частині зазначається висновок суду (що саме ухвалив суд), строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Проте, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали основна її частина - мотивувальна з викладенням фактичних обставин, що стали підставою для забезпечення позову, відсутня.

Зміст оскаржуваної ухвали свідчить, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву, не навів жодних обґрунтованих мотивів з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у цивільній справі, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль.

Не дослідив обставин, які повинні бути враховані на етапі дослідження заяви про вжиття заходів забезпечення позову, а саме: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; не врахував співмірності вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Докази того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду матеріали справи не містять.

Крім того, як вбачається з відокремленого матеріалу, ухвала суду від 12 березня 2019 року про забезпечення позову постановлена суддею одноособово, а не судом у відповідності до вимог ст. 153 ЦПК України, що свідчить про порушення судом встановленого порядку для вирішення такого питання.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки, у даному випадку судом першої інстанції порушено порядок вирішення питання про забезпечення позову, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.259, 367, 374, 376, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Агропромислова компанія «УкрАгроСтар», в інтересах якої діє представник - адвокат Цабека Вадим Анатолійович задовольнити частково.

Ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 12 березня 2019 року скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений - 31 травня 2019 року.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді М.В. Назарова

В.А. Коновалова