АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/406/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 304090000 Марцішевська О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року

м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Пономаренка В.В., Сіренка Ю.В., Фетісовій Т.Л.,

Секретар: Попова М.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_5;

відповідачі - ОСОБА_6, ОСОБА_7;

особа, яка звернулася з апеляційною скаргою - ОСОБА_5;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2018 року у складі судді Марцішевської О.М., повний текст рішення виготовлено 28 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що в серпні 2014 року до неї звернулася її дочка - ОСОБА_6, з проханням надати в позику грошові кошти для придбання квартири. ОСОБА_5 мала заощадження в сумі 10 688,02 доларів США, які зберігала на депозитному рахунку, відкритому у ПАТ КБ "Приватбанк" на підставі договору від 31 липня 2014 року.

Позивач не змогла відмовити дочці та звернулась до відділення банку за поверненням вкладу.

Станом на 1 вересня 2014 року на суму вкладу були нараховані відсотки в розмірі 5 872,20 доларів США, які перераховані на картку позивача НОМЕР_2, відкриту у ПАТ КБ "Приватбанк", а 2 вересня 2014 року на картку позивача було зараховано тіло депозиту в розмірі 10 688,23 доларів США.

В день зарахування грошових коштів на картковий рахунок ОСОБА_5 перерахувала всі наявні кошти на ім'я ОСОБА_6, що підтверджується довідкою ПАТ КБ "Приватбанк".

ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відповідачі у справі, з 18 серпня 2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

14 травня 2018 року ОСОБА_5 звернулась до відповідачів з вимогою про повернення коштів в розмірі 16 560,22 доларів США, яка вручена ОСОБА_6 особисто 19 травня 2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Вимога позивача залишилася без задоволення, грошові кошти відповідачі не повернули, а вимогу проігнорували, чим порушили взяті на себе зобов'язання.

Станом на дату повернення боргу, 19 червня 2018 року, сума боргу в розмірі 16 560,22 доларів США в національній валюті (станом на 19 червня 2018 року по курсу НБУ 1 дол. США складає 26,33 грн.) становить 436 030 грн. 59 коп. Відсотки за користування грошовими коштами, на дату повернення боргу, складають 277 333 грн. 39 коп.

Позивач уточнивши позовні вимоги остаточно просила суд:

- стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 суму боргу в розмірі 436 030 грн. 59 коп. та нараховані відсотки в розмірі 277 333 грн. 39 коп., що загалом складає 712 363 грн. 98 коп.;

- судові витрати покласти на відповідачів порівно.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 6 вересня 2018 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на належний ОСОБА_6 будинок, який знаходиться за адресою с. Лозівок, Черкаського району Черкаської обл., вул. Леніна, 7, житловою площею 37,2 кв.м.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 19 грудня 2018 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_5 про солідарне стягнення з ОСОБА_6, ОСОБА_7 боргу в сумі 713 363,98 грн.

Скасовано заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на належний ОСОБА_6 будинок, який знаходиться за адресою с. Лозівок, Черкаського району Черкаської області, вул. Леніна, 7 , житловою площею 37,2 кв.м.

Дане рішення суду вмотивоване тим, що позивачем не доведено виникнення між сторонами правовідносин на підставі договору позики, зокрема що відповідач ОСОБА_6 отримала грошові кошти 16 560,22 доларів США в якості позики та взяла на себе зобов'язання щодо повернення вказаних коштів, які були використані для потреб сім'ї з відповідачем ОСОБА_7

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Скарга обгрунтована тим, що 1 та 2 вересня 2014 року шляхом здійснення банківських переказів ОСОБА_5 надала ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 16 560,22 доларів США, на доказ чого суду було надано для огляду оригінал виписки по рахунку від 30 березня 2018 року, з якого вбачається факт перерахування коштів. Сторони дійсно не оформили договір позики письмово, оскільки є близькими родичами і мали між собою довірчі стосунки.

Скаржник зазначає, що матеріалами справи доведено факт передачі коштів від позивача відповідачам та наявність її вимоги, щодо повернення коштів. В той же час відповідачами не спростовано законність і обґрунтованість вимог позивача, не доведено відсутність відносин позики між сторонами.

Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії виписки ПАТ «КБ Приватбанк» по картці/рахунку НОМЕР_2 1 вересня 2014 року були здійсненні такі операції: виплата процентів за депозитом 5872,20 доларів США та переказ через відділення в Італії 5871,99 доларів США з рахунку ОСОБА_5 на рахунок ОСОБА_6 НОМЕР_3 НОМЕР_1; 2 вересня 2014 року були здійсненні такі операції: виплата депозиту 10688,02 доларів США на кару НОМЕР_4 та переказ через відділення в Італії 10688,23 доларів США з рахунку ОСОБА_5 на рахунок ОСОБА_6 НОМЕР_3 НОМЕР_1 (а.с.6).

Згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_5, виданого 18 серпня 2001 року, 18 серпня 2001 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6., актовий запис № 1162 (а.с.7).

14 травня 2018 року ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_6 направила вимогу про повернення коштів в розмірі 16 560,22 доларів США, яка вручена ОСОБА_6 особисто 19 травня 2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення 074 (а.с.8,9).

Згідно розрахунку позивача сума боргу станом на 19 червня 2018 року складає 436 030,59 грн. позики, відсотки за період з 2 вересня 2014 року по 19 червня 2018 року по ставці облікової ставки НБУ складають 277 333,39 грн. (а.с.15).

Згідно з положеннями статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В частині 1 статті 628 ЦК України зазначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Згідно із частиною п'ятою статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Беручи до уваги вище зазначене вбачається, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, зазначивши, що позивачем не доведено факт укладання договору позики з відповідачами.

Доводи скаржника, що з виписки по картковому рахунку вбачається, що 1 та 2 вересня 2014 року нею на картку ОСОБА_6 були переведені кошти в сумі 16 560,22 доларів США не дають підстав стверджувати, що між сторонами виникли договірні зобов'язання щодо повернення даних коштів. Не можливо встановити реальну природу даних правовідносин, а саме підстави за яких дані кошти були переказані на картковий рахунок ОСОБА_6 та на яких умовах.

Крім того, ОСОБА_5 не заперечує того факту, що договір позики письмово оформлений не був.

За таких обставин не можливо прийти до висновку, що сторони дотрималися всіх умов укладання договору позики та погодили істотні умови даного договору, а отже, що між сторонами виникли договірні зобов'язання.

Інших доводів, що дають підстави для скасування рішення суду першої інстанції, скаржником не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає до відхилення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2018 року залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 6 березня 2019 року

Судді: В.В. Пономаренко

Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова