Справа № 309/2963/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 травня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., ГОТРИ Т.Ю.

при секретарі БАЛАЖ Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 309/2963/18 за позовом ОСОБА_1 до Копашнівської сільської ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, за апеляційною скаргою Копашнівської сільської ради Хустського району Закарпатської області на рішення Хустського районного суду від 29 листопада 2018 року, головуючий суддя Довжанин М.М., -

встановив:

ОСОБА_1 08.10.2018 звернувся до суду із указаним позовом до Копашнівської сільської ради Хустського району мотивуючи таким. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , який проживав за адресою АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на будинок.

Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину шляхом фактичного проживання зі спадкодавцем. Він звернувся по свідоцтво про право на спадщину до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Шкарампоти В.Д., який, однак, відмовив у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Позасудовим порядком позивач не має змоги вирішити питання про спадкування нерухомого майна.

Посилаючись на ці обставини, на положення ст. 392 ЦК України щодо визнання права власності на майно за позовом власника у разі оспорювання його права та в разі втрати ним правовстановлюючого документа, позивач ОСОБА_3 просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будовами в АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хустського районного суду від 29.11.2018 позов задоволено, визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , мешканцем АДРЕСА_2 , право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними побудовами у АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи позову, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості, доведеності та достатності підстав для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Відповідач Копашнівська сільська рада Хустського району оскаржив рішення суду як незаконне та необґрунтоване. Доводи скарги зводяться до таких.

Спірний будинок не будувався ОСОБА_2 і не належав йому, на момент смерті ОСОБА_2 не проживав у будинку, а жив у монастирі в с. Іза Хустського району.

Судом не досліджувалися докази щодо прийняття будинку в спадщину, зокрема, спадкова справа. Позивач проживає у с. Нижнє Селище Хустського району і не надав доказів ані щодо прийняття ним спадщини, ані щодо відмови у видачі йому свідоцтва про право на спадщину.

Виготовлений на замовлення позивача технічний паспорт на будинок, на який як на доказ щодо спадкового майна посилається позивач, не є належним доказом у справі. Даних про належність будинку спадкодавцеві, відповідність будинку будівельним, санітарним, іншим нормам і правилам, немає. Крім того, технічний паспорт містить недостовірні дані щодо будинку, оскільки рік побудови будинку вказаний у технічному паспорті як 1982, тоді як у погосподарських книгах будинок зафіксований як зведений у 1979 році.

Правовою підставою позову була визначена ст. 392 ЦК України, яка не регулює спірні відносини.

Суд першої інстанції всупереч вимогам ЦПК України розглянув справу в поряду спрощеного позовного провадження, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

Відповідач просить рішення суду скасувати, у позові відмовити.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України у відсутність учасників процесу, з яких позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Калин В.Ю., будучи повідомленими про час і місце розгляду справи за правилами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, в судове засідання не з`явилися повторно, клопотань щодо руху справи не заявляли, а відповідач Копашнівська сільська рада просила розглянути справу у відсутність свого представника, обговоривши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України щодо спадкування в редакції, що була чинною на час відкриття спадщини.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення або оспорювання саме її прав (ст. 4 ч. 1, ст. 19 ч. 1 ЦПК України). Особа на власний розсуд здійснює своє право на захист і розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 12 ч. 1, ст. 13 ч. 3 ЦПК України); особа зобов`язана належно довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 12 ч.ч. 2, 3, ст. 13 ч. 1, ст.ст. 76-81 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 с. Іза Хустського району, що підтверджується даними Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Копашнівською сільською радою Хустського району 29.01.1986, і повторного Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Виконавчим комітетом Копашнівської сільської ради Хустського району 11.07.2018 (а.с. 7, 8).

Предметом позову є визнання в порядку спадкування за ОСОБА_2 права власності ОСОБА_1 на житловий будинок № 2 із належними до нього будівлями і спорудами по АДРЕСА_3 . Довідкою Виконкому Копашнівської сільради від 13.12.2018 № 2373 підтверджується, що будинок за адресою АДРЕСА_4 ) згідно з даними погосподарської книги № 11 за 1986-1990 рр. був побудований у 1979 році (а.с. 37). З довідки цього ж виконкому від 13.12.2018 № 2374 випливає, що ОСОБА_2 на момент своєї смерті фактично проживав у монастирі в с. Іза Хустського району (а.с. 38), що узгоджується зі змістом свідоцтва про смерть.

Відповідно до даних паспорта серії НОМЕР_4 громадянина України, виданого 20.12.2002 Хустським МРВ УМВС України в Закарпатській області, ОСОБА_3 з 03.01.2003 був зареєстрований у будинку АДРЕСА_2 , а з 22.11.2005 зареєстрований у будинку АДРЕСА_2 (а.с. 5).

За приписами ст. 1216, ст. 1220 ч.ч. 1, 2, ст. 1222, ст. 1223 ч.ч. 2, 3, ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця; у разі відсутності заповіту спадкування здійснюється за законом, при цьому, діти спадкодавця належать до першої черги за законом.

Здійснюючи своє право на спадкування, спадкоємець за законом:

має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст. 1268 ч. 1 ЦК України);

спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ст. 1268 ч. 3 ЦК України);

незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ч. 5 ЦК України);

спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ч. 1 ЦК України);

для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ч. 1 ЦК України);

якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ст. 1272 ч. 1 ЦК України).

Таким чином, спадкоємець за законом повинен для прийняття спадщини вчинити встановленим законом порядком у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини юридично значимі дії, що свідчать про його волевиявлення щодо спадщини. Втім, у справі немає жодних доказів про вчинення відповідно до закону позивачем таких дій після смерті спадкодавця.

Позивач ОСОБА_1 постійно не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а проживав і проживає в іншому селі, тому підстава позову, яка наводиться як прийняття ним спадщини «шляхом фактичного проживання з померлим», не ґрунтується на доказах. Заяву про прийняття спадщини встановленим порядком позивач теж не подавав і, власне, й не посилається на факт подання такої заяви. Міркування про звернення до приватного нотаріуса по свідоцтво про право на спадщину та про відмову в такому цілком голослівні, не вказують на форму такого звернення, не підтверджуються ані текстом відповідного звернення, ані постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (у видачі свідоцтва) (ст. 34 ч. 1 п. 3, ст. 49 ч. 4, Глава 7 Закону України «Про нотаріат», п. 3 Глави 13 Розділу І, Глава 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 № 296/5 (реєстрація в Мінюсті України від 22.02.2012 за № 282/20595).

З надісланих апеляційному суду Хустською державною нотаріальною конторою при листі від 10.05.2019 № 305/01-16 Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 10.05.2019 № 56097651 і № 56097613 убачається, що спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилася. Тобто, заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 не подавалася, інформація у Спадковому реєстрі щодо заповіту, спадкового договору, спадкової справи, свідоцтва про право на спадщину відсутня.

Технічний паспорт НОМЕР_5 житловий АДРЕСА_3 на замовлення мешканця АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , не є доказом ані прийняття ним спадщини, ані права власності на зазначений житловий будинок.

За таких обставин, ОСОБА_1 не мав фактичних підстав для пред`явлення як спадкоємець за законом, який прийняв спадщину за ОСОБА_2 , позову про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, як не мав і правових підстав, передбачених Книгою шостою «Спадкове право» ЦК України та ст. 392 цього Кодексу, для пред`явлення вимоги про визнання права власності в порядку його захисту, оскільки не набув відповідних прав. Не може бути предметом захисту право, яке не виникло.

Ухвалою від 11.10.2018 суддя суду першої інстанції постановив розглянути справу за позовом ОСОБА_1 до Копашнівської сільської ради Хустського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 1). Справу було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 1 статті 274 ЦПК України визначені справи, які розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження, частина 2 цієї статті встановлює, що в такому порядку може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині 4 цієї статті. У свою чергу, пункт 2 частини 4 статті 274 ЦПК України передбачає, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо спадкування. Розгляд судом в порядку спрощеного позовного провадження справи, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення (ст. 376 ч. 3 п. 7 ЦПК України).

Суд першої інстанції залишив наведене поза увагою, неправильно застосував норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, та порушив норми процесуального права, задовольнивши позов особи, яка не має права відповідної вимоги, ґрунтуючись на недопустимих у доказуванні припущеннях, за відсутності доказів, які б підтверджували право на позов та обґрунтованість вимог, і розглянувши справу щодо спадкування в порядку спрощеного позовного провадження.

Відтак, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4, ч. 2, ч. 3 п. 7 ЦПК України, апеляцію слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, у позові відмовити.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4, ч. 2, ч. 3 п. 7, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Копашнівської сільської ради Хустського району Закарпатської області задовольнити, рішення Хустського районного суду від 29 листопада 2018 року скасувати, у позові ОСОБА_1 до Копашнівської сільської ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 17 травня 2019 року.

Судді