Єдиний унікальний номер судової справи 489/2478/15-ц
Номер провадження 22-з/812/108/19
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

(додаткова)

04 жовтня 2019 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

з секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду без виклику учасників справи заяву Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про ухвалення додаткового судового рішення в частині розподілу судових витрат у справі за апеляційними скаргами представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 та Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення, яке ухвалено Ленінським районним судом міста Миколаєва 19 жовтня 2018 року, під головуванням судді Рум`янцевої Н.О., в приміщені цього ж суду о 13 год. 55 хв., у цивільній справі за позовом

Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту,

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсними кредитного договору, додаткових угод до договору, іпотечного договору та договору поруки,

УСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі АТ «УкрСиббанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання недійсними договір про надання споживчого кредиту, додаткові угоди до договору, іпотечні договори, договір поруки та покладення обов`язку вчинити певні дії.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25 вересня 2015 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом банку зустрічний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання недійсними договору про надання споживчого кредиту за №0 від 28 вересня 2006 року, а також договорів про внесення змін до кредитного договору №1 від 10 грудня 2008 року і №2 від 24 квітня 2009 року та покладення обов`язку на ПАТ «УкрСиббанк» зарахувати в рахунок повернення коштів за кредитним договором сплачені ОСОБА_1 кошти та стягнути з банку надміру сплачені кошти за кредитним договором.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19 жовтня 2018 року у задоволені позову АТ «УкрСиббанк» та зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19 жовтня 2018 року в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту скасовано, ухвалено у справі нове судове рішення про задоволення позовних вимог АТ «УкрСиббанк».

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 28 вересня 2006 року в загальному розмірі 56 914.53 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 03 квітня 2015 року становить 1 393 354 грн. 15 коп., яка складається з основного боргу - 55 348 швейцарських франків, що еквівалентно 1 355 003 грн. 11 коп., заборгованості за процентами - 1 566.53 швейцарських франків, що еквівалентно 38 351 грн. 03 коп., а також пеню в сумі 11 273 грн. 01 коп.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» судові витрати у розмірі 9 135 (дев`ять тисяч сто тридцять п`ять) грн. за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанцій, тобто з кожного по 4 567 (чотири тисячі п`ятсот шістдесят сім) грн. 50 коп.

Рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19 жовтня 2018 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ «УкрСиббанк» про визнання недійсними кредитного договору, додаткових угод до договору, іпотечного договору та договору поруки залишено без змін.

20 вересня 2019 року до Миколаївського апеляційного суду надійшла заява АТ «УкрСиббанк» про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування своєї заяви АТ «УкрСиббанк» вказувало на те, що під час розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвалою від 13 лютого 2019 року по даній справі призначалася додаткова судово-економічна експертиза.

За проведення вказаної експертизи АТ «УкрСиббанк» сплатило грошові кошти в розмірі 20 200 грн., однак постановою Миколаївського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року питання щодо розподілу зазначених коштів не вирішено.

Перевіривши наведені в заяві доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати пов`язані із проведенням експертизи.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову - судові втрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно із пунктами 1.9, 1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/15 у випадках, передбачених законодавством, експертною установою надсилається рахунок вартості робіт за проведення експертиз (експертних досліджень). У випадку невиконання клопотань експерта щодо надання додаткових матеріалів, несплати вартості експертизи протягом 45 календарних днів з дня направлення клопотання в порядку, передбаченому чинним законодавством, незабезпечення прибуття експерта, безперешкодного доступу до об`єкта дослідження, а також належних умов для його роботи (учинення перешкод з боку сторін, що беруть участь у справі, в обстеженні об`єкта) матеріали справи повертаються органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), із зазначенням мотивованих причин неможливості її проведення.

Відповідно до п.45 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну. Тому в ухвалі про призначення експертизи суд вправі зобов`язати відповідну сторону перерахувати, у тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи експертній установі (судовому експерту, який не є працівником державної спеціалізованої установи) (стаття 7 Закону України «Про судову експертизу»). Після закінчення розгляду справи витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених ст.88 ЦПК України (ст.141 ЦПК України в чинній редакції).

Відповідно до п.35 постанови, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ст.88 ЦПК України (ст.141 ЦПК України в чинній редакції) та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 13 лютого 2019 року за клопотанням АТ «УкрСиббанк» у справі було призначено додаткову судово-економічну експертизу, оплату за проведення якої покладено на позивача - АТ «УкрСиббанк».

В матеріалах справи міститься рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська незалежна судово-експертна установа» №27/02-2 від 27 лютого 2019 року про оплату 20 200 грн. за проведення додаткової судово-економічної експертизи (том 4 а.с.169).

13 червня 2019 року до апеляційного суду надійшов висновок експерта №2821 від 31 травня 2019 року, за виконання якого АТ «УкрСиббанк» сплатило 20 200 грн. (том 5 а.с.2-42).

Крім того, АТ «УкрСиббанк» додатково надано до апеляційного суду платіжне доручення за № від 11 березня 2019 року, згідно з яким останнім сплачено за проведення судової експертизи 20 200 грн.

Наведені докази свідчать про те, що вказані витрати понесені саме АТ «УкрСиббанк», однак питання щодо розподілу цих витрат у постанові Миколаївського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року апеляційним судом помилково не було вирішене.

Тому, враховуючи задоволення позову та вимоги апеляційної скарги АТ «УкрСиббанк» у даній справі, відповідно до положень ст.141 ЦПК України вказані витрати необхідно стягнути в рівних частках із ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» в розмірі 20 200 грн., тобто з кожного із відповідачів підлягає стягненню по 10 100 грн.

Керуючись ст.ст.141,270,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат - задовольнити.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» витрати, пов`язані із проведення експертизи у розмірі 20 200 (двадцять тисяч двісті) грн., тобто з кожного по 10 100 (десять тисяч сто) грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: О.І. Галущенко

П.П. Лисенко

Повний текст судового рішення

складено 04 жовтня 2019 року