ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року

м.Суми

Справа №592/6273/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/2746/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенко В. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: виконавчий комітет Сумської міської ради, Друга Сумська нотаріальна контора, ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 лютого 2019 року в складі судді Князєва В.Б., ухваленого у м. Суми, повне судове рішення складено - 01 березня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , у липні 2016 року звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити факт прийняття ним спадщини - ? будинковолодіння: житлового будинку під номером АДРЕСА_1 , який склався з двох жилих кімнат, площею 21,33 кв.м. та надвірними будівлями в місті Суми, що розташовані на земельній ділянці біля нього, після смерті його батька ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Визнати за позивачем право власності на ? житлового будинку під номером АДРЕСА_1 з надвірними спорудами, що розташовані на земельній ділянці розміром 0,0677 га. Визнати частково не дійсним свідоцтво про право на спадок видане ОСОБА_2 на ? частину домоволодіння під номером АДРЕСА_1 з надвірними спорудами, що розташовані на земельній ділянці розміром 0,0677 га. Визнати за ним право власності на добудову та забудову житлового будинку АДРЕСА_1 з 1988 по 1989 роки, зокрема: коридора І-8-6,1 кв.м., кухні -9-8,6 кв.м.. ванни І-10 = 5,4 кв.м.. частково кімнати І-10 та господарські будівлі: гаража - з; душу - ж; сіней - а4, пристройки а- 3. Також, позивач просив суд вирішити питання розподілу судових витрат.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 . помер його батько ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина на належні йому ? частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , які були придбані ним під час подружнього життя з матір`ю позивача. В зв`язку з тим, що вказану спадщину не було прийнято спадкоємцями по заповіту, то її фактично успадкували він та його мати, як спадкоємці по закону в рівних частинах. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_5 , а тому після її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до складеного нею заповіту, вона заповіла все належне їй майно позивачу та відповідачу в рівних частинах, тобто по ? частині. Відповідач прийняла та оформила свою частину спадщини, тоді як він її офіційно не оформляв. Зазначає, що фактично до спадкової маси ввійшла частина майна позивача, яку він успадкував після смерті його батька, як спадкоємець по Закону. А тому, відповідачу належить успадкувати частину майна за винятком тієї, яку успадкував позивач. Крім того, позивач вказує, що ним було за власний кошт здійснено добудову та забудову житлового будинку АДРЕСА_1 з 1988 по 1989 роки, зокрема: коридора І-8-6,1 кв.м., кухні -9-8,6 кв.м.. ванни І-10 = 5,4 кв.м.. частково кімнати І-10 та господарські будівлі: гаража - з; душу - ж; сіней - а4, пристройки а- 3, які були проведені з відома його батьків. Які на той час були власниками вищезазначеного будинку.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.02.2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповідач прийняла спадщину по заповіту після смерті його батька, ОСОБА_4 , оскільки остання від неї відмовилась. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги того, що він, разом з померлою матір`ю, ОСОБА_5 , успадкував все спадкове майно свого померлого батька по Закону в рівних частинах, тобто по ? частині. Таким чином частина спадщини, що успадкувала відповідач після смерті їх матері має бути нижчою, тобто без врахування тієї частини майна, яку він особисто успадкував від батька.

У відзиву на апеляційну скаргу, представник відповідача просить відмовити у задоволені апеляційної скарги, оскільки рішення прийнято на підставі досліджених судом доказів, позивачем свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька не отримано і фактично доводи апеляційної скарги зводяться до його незгоди з рішенням суду.

Позивач доводи апеляційної скарги підтримав і просив задовольнити.

Представник відповідач апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Відповідач,її представник та третя особа заперечити проти задоволення, оскільки вважають, що рішення є законним та обґрунтованим.

Представник Другої Сумської державної нотаріальної контори скарги в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що після смерті ОСОБА_4 відповідач успадкувала все майно, що належало спадкодавцю, однак на спадщину не претендує. Водночас, позивач, разом з матір`ю отримав компенсаційну виплату в розмірі 337,45 Євро за рахунок коштів ФРН. Більш того, при відкритті спадкової справи не вирішувалось питання щодо спадкування житлового будинку під № 72 з надвірними спорудами АДРЕСА_1 . Відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання права власності на добудову та забудову житлового будинку АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено того, що батько або мати позивача надали дозвіл на створення з ним спільної власності на будинок. Крім того, позивачем не доведено факт надання йому згоди батьків стосовно того, що всі зроблені ним прибудови, надбудови, переобладнання та поліпшення будинку будуть належати тільки йому.

Колегія суддів частково погоджується з висновками місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи, перебуваючи у шлюбі подружжя ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу від 03.10.1962р. придбали одноповерховий житловий будинок АДРЕСА_1 (на даний час номер будинку НОМЕР_1 ), покупцем якого виступила дружина ОСОБА_5 . У липні 1974 року Виконавчим комітетом Сумської міської ради замість цього договору, ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок НОМЕР_1 замість договору купівлі-продажу.

Таким чином, житловий будинок є спільно нажите майно подружжя ОСОБА_6 і цей факт сторонами не оспорюється.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина. Відповідно до заповіту померлого спадкодавця від 04.10.1993 року, останній заповів все майно, яке на день його смерті йому належало, де б воно не знаходилось і з чого воно не складалося, донці ОСОБА_2 та синові ОСОБА_3 в рівних частинах кожному. (том 1 а.с. 230).

За зверненням у липні 2002 року до Другої Сумської державної нотаріальної контори дружини померлого ОСОБА_5 та сина ОСОБА_1 , які постійно проживали в цьому будинку з листопада 1972 та з червня 1983 року, і вступили в управління спадковим майном, була відкрита спадкова справа. Відповідно до наданих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заяв, останні відмовилися від прийняття спадщини (том 1 а.с. 231, 232). До складу спадщини входили ще грошові кошти у розмірі 337 EUR 45 евроцентів та нерухоме майно. Але позивач разом із матір`ю отримали тільки єдине свідоцтво про право на спадщину за законом, де вказані успадковані грошові суми, а свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок з надвірними побудовами не оформили.

НОМЕР_2 помирає ОСОБА_5 , яка за життя склала заповіт і заповіла у рівних частках все належне їй майно синові ОСОБА_1 та доньці ОСОБА_2

Відповідач прийняла спадщину, бо у встановлений строк відповідач, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а позивач також прийняли спадщину, бо на день смерті матері постійно проживав в будинку.

04.02.2015р. ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, де зазначений розмір її частки успадкованого майна - 1/2 частка. Такого свідоцтва позивач не оформив.

В силу статей 548 - 551 ЦК Української РСР 1963р., які діяли на час відкриття спадщини після смерті батька позивача, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що 1/2 частини будинку з побудовами за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві спільної сумісної власності померлому ОСОБА_4 також увійшла до складу спадщини, і відповідно до змісту складеного ним заповіту, підлягала спадкуванню спадкоємцями по заповіту. Однак, спадкоємці по заповіту відмовилися від її прийняття надавши відповідні заяви про це.

З огляду на викладене, позивач та його матір за життя, як спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті батька або чоловіка, успадкували по 1/4 частці будинку з добудовами за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому спадкодавцю.

З прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_4 спірний житловий будинок став перебувати у частковій власності, позивача, частка якого дорівнюється 1/4 та його матері ОСОБА_5 , розмір частки якої становив ?.

Відповідно до ст.. 1234 ЦК України 2004р. ОСОБА_5 могла заповісти у складеному нею заповіті лише ? частини будинку з надвірними добудовами за адресою: АДРЕСА_1 і відповідно до складеного нею 04.10.1993р. заповіту позивач та відповідач, отримали у спадок по 3/8 частини будинку з добудовами за адресою: АДРЕСА_1 . (3/4:2). Загальна частка позивача в успадкованому ним майні після ОСОБА_4 та ОСОБА_5 становить 5/8 (1/4+3/8).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов помилкового висновку про недоведеність позивачем свого права прийняття спадщини на житловий будинок з надвірними побудовами через вирішення у 1997 році тільки питання щодо успадкування компенсаційних грошових виплат, на які мав право за життя батько, оскільки факт вступу позивача в управління спадковим майном та фактичне володіння частиною будинку знайшов своє підтвердження в суді на підставі переконливих доказів та визнання цього факту відповідачем ОСОБА_2 та братом ОСОБА_3

Окрім того, право позивача, як спадкоємця який прийняв спадщину після смерті батька, на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на свою частку житлового будинку з надвірними побудовами, ніким не порушується і у останнього відсутні перешкоди в отриманні цього свідоцтва шляхом звернення до нотаріуса.

За таких обставин, не потребує встановлення факту прийняття позивачем спадщини після смерті батька та визнання за ним права власності на свою частку у спадковому майні в судовому порядку, а тому ці вимоги не підлягають задоволенню.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволені вимоги про визнання за позивачем права власності на добудови і забудови на подвір`ї будинку у період 1988-1889 рр., через не доведення останнім здійснення цього будівництва за власні кошти, оскільки питання участі членів сім`ї власника при проведені будівельних робіт за рахунок спільних трудових або грошових затрат внаслідок чого значно збільшується вартість існуючого об`єкту нерухомого майна були врегульовані Законом України "Про власність", який втратив чинність 27 квітня 2007р., а саме статтею 17 цього Закону - майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі.

Позивач не довів в суді належними та допустимими доказами про свою участь у будівництві кухні, ванни, коридору та туалету, а також гаража, душу сіней та пристройки.

Апеляційний суд зазначає, що рішення в частині відмови у задоволені позову постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального закону.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи в цій частині позовних вимог, та застосовано до спірних правовідносин у зазначеній частині норми матеріального права, а тому в задоволенні апеляційної скарги в цій частині необхідно відмовити.

Враховуючи вищевикладене, через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, на підставі п. 1, 4 ч. 1, ч. 4 ст. 376 ЦПК України, колегія суддів частково приймає доводи позивача, що викладені в апеляційній скарзі та погоджується з наведеними доводами щодо помилковості висновку суду про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого відповідачу, в частині розміру успадкованої частки, скасовує в цій частині рішення та ухвалює нове, яким визнає недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 04 лютого 2015 року державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори, зареєстроване у реєстрі за № 2-184 від 04.02.2015, в частині 1/2 частки успадкованої ОСОБА_2 спадщини після смерті матері ОСОБА_5 і визнає за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 3/8 частини спадщини, яка складається з житлового будинку А - щебінь, житловою площею 55,5 кв.м., загальною площею 101,00 кв.м., вбиральні Г - цегла; огорожі №4-6, дощата в бетонних та дерев`яних стовпах і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та розташованих на земельній ділянці Сумської міської ради. В іншій частині рішення залишає без змін.

Через часткове задоволення позовних вимог та апеляційної скарги на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає часткове стягнення фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову та апеляційний перегляд справи в сумі 414 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 лютого 2019 року в частині вирішення вимоги про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом скасувати і дані вимоги задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 04 лютого 2015 року державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори, зареєстроване у реєстрі за № 2-184 від 04.02.2015, в частині розміру успадкованої ОСОБА_2 частки спадщини після смерті матері ОСОБА_5 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 3/8 частини спадщини, яка складається з житлового будинку А - щебінь, житловою площею 55,5 кв.м., загальною площею 101,00 кв.м., вбиральні Г - цегла; огорожі №4-6, дощата в бетонних та дерев`яних стовпах і знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , і розташованих на земельній ділянці Сумської міської ради.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за розгляд справи 414 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 травня 2019 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко