Постанова

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 199/328/17-ц

провадження № 61-36708св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», яка діє в інтересах члена громадської організації ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарита Миколаївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко Володимир Іванович, Ленінський відділ державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справикасаційну скаргу громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», яка діє в інтересах члена громадської організації ОСОБА_1 , на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська

від 19 грудня 2017 року у складі судді Руденко В. В. та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2018 рокуу складі колегії суддів: Пономарь З. М., Баранніка О. П., Посунся Н. Є.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У січні 2017 року громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», яка діє в інтересах члена громадської організації ОСОБА_1 , (далі - ГО «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», ГО «ДНПГО») звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк М. М., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко В. І., Ленінський відділ державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, в якому просила стягнути на користь ОСОБА_1 450 986, 42 грн шкоди (інфляційних втрат, 3 % річних) та 62 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована спричиненням шкоди не виконанням

ОСОБА_2 рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 09 липня 2013 року про стягнення з неї на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 175 846,00 грн. Розмір шкоди за позовом складається: з 393 294,00 грн - різниця присудженої до стягнення суми та визначеною з урахуванням курсу валюти на день пред`явлення позову не повернутої грошової суми 22 000,00 доларів США (569 140,00 грн -

175 846,00 грн) та з 57 692,42 грн - 3 % річних за період з 22 липня 2013 року по 12 грудня 2016 року.

18 грудня 2017 року від ГО «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена організації ОСОБА_1 надійшла як уточнена додаткова позовна заява про стягнення з

ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 59 839,09 грн шкоди (інфляційних втрат, 3 % річних) за період з 12 грудня 2016 року до 18 грудня 2017 року та 40 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 21 квітня 2017 року стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2

450 986,42 грн шкоди (інфляційних втрат, 3 % річних) та 62 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, суд дійшов висновку про те, що порушене право ОСОБА_1 вже захищене судом за аналогічними позовними вимогами.

Повертаючи подану 18 грудня 2017 року уточнену позовну заяву ГО «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена організації ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь 59 839,09 грн шкоди (інфляційних втрат, 3 % річних) за період з 12 грудня 2016 року до 18 грудня 2017 року та 40 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції посилався на не надання позивачем доказів направлення копії цієї заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи (пункт 2 частина перша, п`ята статті 49 ЦПК України).

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня

2018 року апеляційну скаргу ГО «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», яка діє в інтересах члена громадської організації ОСОБА_1 , залишено без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу ГО «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», яка діє в інтересах члена громадської організації ОСОБА_1 , апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

20 травня 2018 року ГО«Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», яка діє в інтересах члена громадської організації ОСОБА_1 , через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області

від 12 квітня 2018 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції для продовження розгляду, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Доводи інших учасників справи:

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Верховного Суду від 03 серпня 2018 року поновлено ГО «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», яка діє в інтересах члена громадської організації ОСОБА_1 , строк на касаційне оскарження рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року та постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2018 року. Відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська.

20 серпня 2018 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду та передані судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2019 року цивільну справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають до застосування правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимоги щодо законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень передбачені у статті 263 ЦПК України, за якою судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Верховний Суд перевірив правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, за результатами чого зробив такі висновки.

Оцінка аргументів учасників справи й висновків суду апеляційної інстанції:

Щодо представництва у цивільному процесі

Кожен має право на свободу об`єднання з іншими особами (пункт 1 статті 11 Конвенції).

Громадяни України мають право на свободу об`єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей (частина перша статті 36 Конституції України).

Громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів (частина перша статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи (частини друга та третя статті 1 вказаного Закону).

Громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу (частина п`ята статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Відповідно до пунктів 3 і 7 Рекомендації CM/Rec (2007) 14 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо створення та діяльності неурядових організацій від 10 жовтня 2007 року (далі - Рекомендація) неурядові організації можуть бути як неформальними об`єднаннями або організаціями, так і об`єднаннями або організаціями, що мають статус юридичної особи. Неурядові організації, які мають статус юридичних осіб, повинні мати ту ж правоздатність, якою зазвичай користуються інші юридичні особи, і на них повинні поширюватися ті ж зобов`язання та санкції, що накладаються адміністративним, цивільним і кримінальним законодавством, які, зазвичай, застосовуються до таких юридичних осіб.

З огляду на вказане правоздатність неурядових організацій, які не мають статусу юридичної особи, може мати визначенні національним законодавством особливості, обмеження порівняно з неурядовими організаціями, які мають статус юридичної особи.

Неурядові організації повинні мати можливість вільно здійснювати свої цілі за умови, що і цілі, і засоби їх досягнення, відповідають вимогам демократичного суспільства (пункт 11 Рекомендації).

Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. (стаття 8 Конституції України).

Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Права громадської організації на звернення до суду в інтересах своїх членів чи інших осіб Закон «Про громадські об`єднання» не деталізує. Відтак, такі права реалізуються відповідно до положень інших законів.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина перша статті 58 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами(частина перша статті 44 ЦПК України).

ГО «ДНПГО»у цій справі діє в інтересах ОСОБА_1 Стосовно самопредставництва, то ГО «ДНПГО» не є особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи (стаття 56 ЦПК України). Щодо можливості сторони брати участь у судовому процесі через представника, то виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена (частини четверта та п`ята статті 1312 Конституції України).

Згідно з частинами першою та другою статті 60 ЦПК України можливість бути представником у суді мають адвокат або законний представник (стаття 59 ЦПК України); під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього кодексу.

Отже, з метою забезпечення інтересів правосуддя, виконання завдання цивільного судочинства ЦПК України не передбачає права громадської організації без статусу юридичної особи бути представником у суді, оскільки таке право належить лише адвокатові, законному представникові, а у спорах, що виникають з трудових відносин, та у малозначних спорах - фізичній особі, яка досягла вісімнадцяти років і має цивільну процесуальну дієздатність. Ці вимоги законодавства щодо представництва у цивільному процесі є чіткими та передбачуваними для позивача і ГО «ДНПГО».

У разі відсутності спеціальних приписів щодо вирішення певних питань, мають застосовуватися приписи ЦПК України, якими врегульовані аналогічні питання, зокрема, щодо учасників цивільного процесу, їхніх прав і обов`язків (статті 42-47, 55-64), судових викликів і повідомлень (статті 128-131), заходів процесуального примусу глава 9 розділу ІІІ), відкриття провадження у справі (глава 2 розділу ІІІ), розгляду справи по суті (глава 6 розділу ІІІ), апеляційного та касаційного оскарження судових рішень (глави 1, 2 розділу V).

Позовна заява повертається, якщо її подала особа, яка не має процесуальної дієздатності, вона не підписана, її підписала особа, яка не має права її підписувати, або особа, посадове становище якої не вказано (пункт 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України). Такий процесуальний наслідок суд застосовує до відкриття провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо його подала особа, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; якщо від імені заінтересованої особи його подала особа, яка не має повноважень на ведення справи (пункти 1 і 2 частини першої статті 257 ЦПК України). Такий процесуальний наслідок суд застосовує, якщо про вказані обставини стало відомо після відкриття провадження у справі.

Суди у цій справі не виконали зазначені вимоги процесуального закону щодо ГО «ДНПГО», яка не може бути представником позивача у суді, (близьких за змістом висновків щодо ГО «ДНПГО» дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалах від 27 жовтня 2015 року у справі № К/800/9342/15, від 30 березня 2017 року у справі № К/800/3976/15, від 31 березня 2017 року у справі № К/800/9869/17, від 12 травня 2017 року у справі № К/800/15749/17, від 31 травня 2017 року у справі № К/800/17993/17, від 15 серпня 2017 року у справі № К/800/27723/17 та у справі № К/800/27919/17, від 07 вересня 2017 року у справі № К/800/29382/17, від 07 вересня 2017 року у справі № К/800/29105/17, від 23 жовтня 2017 року у справі № К/800/34089/17).

Щодо документа, наданого для представництва інтересів позивача

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 Цивільного кодексу України).

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (частити перша і третя статті 244 Цивільного кодексу України).

Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи (пункт перший частини першої статті 62 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 62 ЦПК України довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою. У разі задоволення заявленого клопотання щодо посвідчення довіреності фізичної особи на ведення справи, що розглядається, суд без виходу до нарадчої кімнати постановляє ухвалу, яка заноситься секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, а сама довіреність або засвідчена підписом судді копія з неї приєднується до справи.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (частина третя статті 62 ЦПК України).

Наявна у матеріалах копія наданого ГО «ДНПГО» документа з назвою «довіреність» за вих. № Д-01-02/09-10-15(2)/Р від 09 жовтня 2015 року не є копією довіреності ні від фізичної, ні від юридичної особи та наведеним вище вимогам ЦК України і ЦПК України не відповідає.

Крім того, формулювання документа ГО «ДНПГО» з назвою «довіреність» за вих. № Д-01-02/09-10-15(2)/Р від 09 жовтня 2015 року щодо уповноваження позивача «представляти інтереси даної громадської організації та членів громадської організації, в тому числі своїх законних інтересів як члена громадської організації» не відповідає закону, оскільки особа не може за довіреністю від іншого суб`єкта представляти у суді свої ж інтереси. Зазначене суперечить суті інституту представництва. Тому позивач, маючи виданий на його ім`я вказаний документ ГО «ДНПГО», не змінює свій процесуальний статус. У разі його особистої участі у судових засіданнях чи поданні до суду процесуальних документів за своїм підписом у суду відсутні підстави вважати, що від імені позивача діє інший суб`єкт.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові

від 13 березня 2019 року, за наслідками розгляду справи № 199/1478/17, (касаційне провадження № 14-52цс19), за скаргою ГО «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», яка не має статусу юридичної особи та подала скаргу в інтересах її члена - ОСОБА_1 , на бездіяльність Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області з виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - Прокуратура Дніпропетровської області, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих незаконною бездіяльністю посадової особи органу прокуратури.

Отже, суд першої інстанції належно не дослідив питання можливості ГО «ДНПГО» представляти інтереси позивача. Вказане порушення суд апеляційної інстанції не виправив.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, не залишивши позовну заяву без розгляду за наявності для цього підстав, допустили порушення приписів процесуального закону.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього кодексу.

Згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності, позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

З огляду на встановлені вище істотні порушення норм процесуального права Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області

від 12 квітня 2018 року слід скасувати, а позовну заяву ГО «ДНПГО» залишити без розгляду.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини третьої статті 257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

У разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (частина п`ята статті 142 ЦПК України).

Колегія суддів звертає увагу, що у випадку, встановленому частиною п`ятою статті 142 ЦПК України, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього кодексу (частина шоста статті 142 ЦПК України).

Керуючись пунктами 1 та 2 частини першої статті 257, статтею 400, пунктом 5 частини першої статті 409, частиною першою статті 414, статтями 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», яка діє в інтересах члена громадської організації ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2018 року скасувати.

Позовну заяву громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», яка діє в інтересах члена громадської організації ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарита Миколаївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко Володимир Іванович, Ленінський відділ державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, - залишити без розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило