справа № 2-2403/2007
провадження №4-с/489/12/19
УХВАЛА

Іменем України

17 травня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області

встановив:

10.12.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, в якій просить визнати незаконною бездіяльність начальника Центрального ВДВС у м. Миколаєві; визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття провадження №8393084, а також інші, які могли відкрити на підставі ВП №8393084 на примусове стягнення аліментів на підставі виконавчого листа №2-2403 від 18.04.2007; визнати незаконним внесення скаржника у Єдиний реєстр боржників та зобов`язати начальника ВДВС видалити його з нього як боржника по виконавчому провадженню №8393084; визнати незаконною та зобов`язати начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві скасувати нараховану заборгованість у виконавчому провадженні № 8393084 по виконавчому листу № 2-2403 від 18.04.2007 року, що виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва; зобов`язати відповідні органи провести службове розслідування по факту підробки документів, зловживання владою та службовим становищем та службової недбалості державним виконавцем Центрального ВДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Кірток А.А. та начальником Центрального ВДВС м. Миколаїв Бакай Л.А.

Свої вимоги мотивував тим, що 18.04.2007 державним виконавцем Центрального ВДВС у м. Миколаєві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 8393084) на підставі виконавчого документа №2-2403 від 18.04.2007. Вважає дії начальника Центрального ВДВС у м. Миколаєві з винесення вказаної постанови під час здійснення контролю за законністю виконавчого провадження бездіяльністю, оскільки вони суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження». На думку заявника, начальник відділу виконавчої служби повинен був скасувати постанову, так як не було правових підстав для відкриття провадження, відповідно скасувати нараховану заборгованість та виключити відомості про нього як боржника з Єдиного реєстру боржників. Однак, 03.12.2018 начальник відділу виконавчої служби відмовив йому у розгляді питання скарги по суті.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.12.2018 (суддя Тихонова Н.С.) відмовлено у прийнятті скарги в частині:

- визнання незаконною бездіяльності начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області;

- визнання незаконною та зобов`язання начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області скасувати нараховану заборгованість у виконавчому провадженні № 8393084 по виконавчому листу № 2-2403 від 18.04.2007, виданому Ленінським районним судом міста Миколаєва;

- зобов`язання відповідних органів провести службове розслідування по факту підробки документів, зловживання владою та службовим становищем та службової недбалості державним виконавцем Кірток А.А. та начальником Центрального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Бакай Л.А.

В іншій частині скарга ухвалою від 13.12.2018 (суддя Тихонова Н.С.) залишена без руху.

04.03.2019 до суду надійшло клопотання заявника про усунення недоліків.

02.04.2019, у зв`язку з відставкою судді Тихонової Н.С., постановлено ухвалу про прийняття скарги до розгляду суддею Коваленком І.В..

У судове сторони та державний виконавець не з`явилися, про дату, час та місце проведення якого повідомлений належним чином, що відповідно до частини другої статті 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги за їх відсутності.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частин 5, 9 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали скарги та цивільну справу, дійшов наступного.

На примусовому виконанні у відділі Центральному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі відділ виконавчої служби) знаходиться ВП №8393084 з примусового виконання виконавчого листа №2-2403 від 18.04.2007 щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку.

28.07.2008 старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа 2-2403 від 18.04.2007. Виконавчий документ про примусове виконання поданий 28.07.2008.

06.08.2018 скаржник звернувся з заявою до начальника відділу виконавчої служби, в якій вказав, що його дружина не подавала будь-яких документів до виконавчої служби про примусове виконання рішення і він з 2006 року сплачує аліменти. Крім того, просив, щоб на його адресу для ознайомлення були надіслані матеріали вказаного виконавчого провадження.

Листом від 26.11.2018 скаржнику роз`яснено, що він може оскаржити дії державного виконавця до начальника відділу ,якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Листом від 05.09.2018 скаржнику роз`яснено, що він має право ознайомитись з матеріалами вказаного виконавчого провадження.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 05.04.2007 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.02.2007 і до її повноліття.

18.04.2007 за вказаним рішенням суду на адресу ОСОБА_2 надіслано виконавчий лист.

13.07.2007 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2-2403/07 про стягнення з ОСОБА_1 витрат на інформаційно-технічне забезпечення у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення згідно виконавчого листа. Цього ж дня вказаний виконавчий лист повернуто до суду.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження від 14.03.2007) державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред`явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Згідно з статтею 18 цього Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до положень статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження № 8393084 з виконання виконавчого листа № 2-2403, виданого 18.04.2007 Ленінським районним судом міста Миколаєва, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку постановою про відкриття виконавчого провадження від 28.07.2008, винесеною державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

В свою чергу, твердження скаржника, що виконавче провадження було відкрито безпідставно, без звернення стягувача до органу виконавчої служби є безпідставним, оскільки не підтверджено жодними доказами, лише посиланням ОСОБА_1 на слова колишньої дружини.

Суд звертає увагу, що відповідно пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

У даному випадку, як вбачається із змісту скарги та доданих до неї доказів стягувач правом на відкликання виконавчого документу не скористалася, що свідчить про її намір виконання судового рішення, яке ухваленої інтересах спільної із заявником дитини.

Крім того, скаржник у відповідності до частини першої статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» як сторона виконавчого провадження має право ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження.

Проте, як вбачається зі змісту скарги та її матеріалів, ОСОБА_1 не скористався таким правом.

За правилами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до судуу десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Матеріалами цивільної справи підтверджується, що судом, крім виконавчого листа про стягнення аліментів 18.04.2007, видавався виконавчий лист на стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду справи в розмірі 30,00 грн., який повернуто до суду постановою на той час Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції у зв`язку із фактичним повним виконанням.

Також в матеріалах цивільної справи є заява ОСОБА_1 від 21.09.2016 про отримання копії рішення суду від 05.04.2007 про стягнення з нього аліментів.

Наведе, дає достатні підстави вважати про те, що ОСОБА_1 було відомо про стягнення з нього аліментів на утримання дитини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007).

Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення у справі «Воловік проти України від 06.12.2007).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьєв проти України від 21.12.2010).

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який особа не знала про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернулася вчасно за його захистом до суду, недостатньо.

Таким чином, враховуючи обов`язковість виконання судового рішення згідно зі статтями 55, 129-1 Конституції України, відсутність будь-яких дій зі сторони стягувача щодо відкликання виконавчого документу з виконання, суд приходить до висновку про безпідставність скарги, яку суд розцінює як намагання заявника ухилитися від виконання рішення суду, яке ухвалене в інтересах дитини.

Керуючись статтями 447, 450, 451 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 17.05.2019.

Суддя І.В.Коваленко