Справа №521/4256/18
Провадження №2-ві/521/15/19
У Х В А Л А

про відвід судді

24 травня 2019 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Коблова О.Д. розглянула заяву ОСОБА_1 про відвід судді Мирончук Н.В.,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні будинком та з зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення.

Ухвалою суду 23 січня 2019 року було закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено цивільну справу №521/4256/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні будинком та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення, до судового розгляду по суті.

Після закриття підготовчого провадження по цивільній справі, 22 травня 2019 року позивачем за первісним позовом до канцелярії суду було подано заяву про відвід судді.

В обґрунтування заяви, позивач вказав, що підставою для відводу судді є те, що, через протиправні дії ОСОБА_2 , він потрапив до лікарні, а тому жодної довіри у нього до суду не має.

Також, на його думку, суддя навмисно затягує розгляд справи і після чергової сварки з ОСОБА_2 , той йому сказав, що вирішив питання з судом.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 23 травня 2019 року у порядку ст.33 ч.1 ЦПК України заява про відвід головуючому судді Мирончук Н.В. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні будинком та з зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення- розподілена судді Малиновського районного суду міста Одеси Кобловій О.Д.

Суддя дослідивши матеріали цивільної справи та доводи заяви про відвід судді, дійшов висновку, що заява про відвід судді є необґрунтованою з наступних підстав.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У свою чергу, відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, встановлену законом.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань цивільного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у цивільних справах є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви.

Визначаючись щодо наявності підстав для відводу, необхідно враховувати, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі.

Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Відтак, не встановлено ні суб`єктивних ні об`єктивних критеріїв, які б свідчили про упередженість та відсутність безсторонності судді при здійснені провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні будинком та з зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення.

Непогодження з процесуальними діями не є підставою відводу ( самовідводу) суду.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначаються завдання суду. Зокрема, вказаною статтею передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.

Суд повинен оцінювати правову ситуацію у справі, а не ставлення сторін до спору і процедури судочинства. Для належного здійснення прав процесуальний закон встановлює порядок, способи і межі їх реалізації, зводячи їх тим самим в ранг процесуальних обов`язків. Кожному процесуальному праву кореспондує обов`язок з дотриманню порядку і меж його реалізації в цивільному процесі - це визнана властивість цивільного процесуального права. Вирішальним при оцінці дій особи є не те, яке право вона реалізує, а те, як ця особа його реалізує. Витоки такого підходу кореняться в суворій регламентованості процесуальної діяльності.

Суд забезпечує рівність процесуальних прав сторін при розгляді кожної справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 40 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Мирончук Н.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні будинком та з зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення - залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя О.Д. Коблова