Постанова

Іменем України

11 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 711/3524/17

провадження № 61-32001св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В.І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ІвашковаНадія Євгенівна,

відповідачі: комунальне підприємство «Служба утримання будинків «Митниця» Черкаської міської ради, Черкаська міська рада,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу адвоката Івашкової Надії Євгенівни, подану в інтересах ОСОБА_4 Придніпровського районного суду м. Черкас від 18 липня 2017 року в складі судді Казидуб О. Г. та на ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 14 вересня 2017 року в складі колегії суддів: Новікова О. М., Храпка В. Д., Бондаренка С. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до комунального підприємства «Служба утримання будинків «Митниця» Черкаської міської ради (далі - КП «СУБ «Митниця»), Черкаської міської ради про стягнення заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач указувала, що вона працювала двірником в КП «СУБ «Митниця». Згідно з наказом від 10 листопада 2016 року вона звільнилась на підставі статті 38 КЗпП Україниза власним бажанням. Копію наказу про звільнення та трудову книжку отримала вчасно, однак в день звільнення їй не було виплачено 2 914,70 грн заробітної плати у зв'язку з відсутністю коштів.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути солідарно з Черкаської міської Ради та КП «СУБ «Митниця» на її користь 2 914,70 грн нарахованої та невиплаченої заробітної плати за листопад 2016 року, 19 684,60 грн середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, 142,37 грн компенсації частини заробітної плати та 1000 грн компенсації моральної шкоди.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4 просила суд стягнути з відповідачів середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на підставі статті 117 КЗпП України виходячи із розрахунку на день ухвалення рішення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкас від 18 липня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з КП «СУБ «Митниця» на користь ОСОБА_4 2 914,70 грн нарахованої та невиплаченої заробітної плати, 29 224,06 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 142,37 грн компенсації частини заробітної плати, 500 грн компенсації моральної шкоди.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги в частині стягнення виплат з відповідача КП «СУБ «Митниця» є законними й обґрунтованими. Відмовляючи у задоволенні позову до Черкаської міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що територіальні громади не несуть відповідальність за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 14 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що Черкаська міська рада не є роботодавцем, з яким позивач перебував у трудових відносинах, тому підстави для стягнення з Черкаської міської ради належних позивачу при звільненні сум відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі адвокат Івашкова Н. Є. просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову про солідарне стягнення з відповідачів зазначених у позові сум.

Надходження касаційної скарги

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

29 травня 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що у зв'язку з тим, що підприємство існує формально, не здійснює діяльності, тому Черкаська міська рада повинна нести солідарну відповідальність за невиплату заробітної плати разом зі створеним нею підприємством.

В додаткових поясненнях адвокат Івашкова Н. Є. вказує на те, що без солідарного стягнення з Черкаської міської ради зазначених у позові сум виконання рішення неможливо.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що до 30 листопада 2016 року позивач працювала двірником в КП «СУБ «Митниця».

Відповідно до наказу від 30 листопада 2016 року № 367-к. ОСОБА_4 звільнена з роботи на підставі статті 38 КЗпП України за власним бажанням.

Заробітна плата позивача за листопад 2016 року складає 2 914,70 грн, середньоденний заробіток складає 151,42 грн.

Згідно з інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України КП «СУБ «Митниця» не перебуває в стані припинення.

Згідно з пунктом 1.8 статуту КП «СУБ «Митниця» підприємство має статус юридичної особи з моменту державної реєстрації, має самостійний баланс, а відповідно до пункту 1.6 Статуту підприємство здійснює свою діяльність на принципах господарського розрахунку, власного комерційного ризику, бюджетного фінансування цільових програм, прийнятих Черкаською міською радою, з правом найму працівників.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (стаття 117 КЗпПУкраїни).

Ураховуючи те, що позивачу нараховано, але не виплачено заробітну плату при звільненні в розмірі 2914,70 грн, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з КП «СУБ «Митниця» Черкаської міської Ради. Сам по собі факт відсутності коштів у підприємства не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно розрахував розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі довідки КП «СУБ «Митниця» від 31 березня 2017 року № 16 та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», виходячи з середньоденного розміру заробітної плати позивача та відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692), дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з КП «СУБ «Митниця» Черкаської міської ради на користь ОСОБА_4 компенсації частини заробітку в розмірі 142,37 грн.

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Ураховуючи те, що ОСОБА_4 не перебувала в трудових відносинах з Черкаською міською радою, підстави для солідарного стягнення належних позивачу при звільненні сум відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з КП «СУБ «Митниця» та Черкаської міської ради не суперечить чинному трудовому законодавству не заслуговують на увагу, оскільки територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Посилання представника позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду в справі № 5023/43888/12 (провадження № 12-102гс18) та на рішення Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Єршов проти Російської Федерації», є безпідставними, оскільки в зазначених справах встановлено інші, ніж у даній справі обставини, а саме що діями територіальної громади створене ним комунальне підприємство доведено до банкрутства, що відповідно до норм чинного законодавства є підставою для субсидіарної відповідальності міської ради за зобов'язаннями цього підприємства в межах ліквідаційної процедури.

Оскільки позивач перебувала у трудових відносинах з комунальним підприємством, правильним є висновок суду про те, що норми Цивільного кодексу України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Доводи касаційної скарги з посиланням на норми Цивільного кодексу України не відповідають встановленим судом обставинам та не ґрунтуються на нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 409 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Рішенні Придніпровського районного суду м. Черкас від 18 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 14 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В.І. Крат