Ухвала

29 травня 2019 року

м. Київ

справа № 219/627/16-ц

провадження № 61-5286св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2016 року у складі судді Тверського С. М. та рішення Апеляційного суду Донецької області від 02 листопада 2016 року у складі суддів: Корчистої О. І., Дундар І. О., Курило В. П.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 13 листопада 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 13 648,03 грн, у томі числі: заборгованість за кредитом в розмірі 5 637,05 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 5 784,88 грн, заборгованість за пенею та комісією в розмірі 1 100,00 грн та штрафи в розмірі 500 грн (фіксована частина) та 626,10 грн (процентна складова), ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача на його користь зазначені суми заборгованості.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 13 648,03 грн, судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що між сторонами укладено кредитний договір, позивач свої зобов`язання виконав, а відповідач порушив обов`язок погашення заборгованості та сплати процентів, комісій та штрафних санкцій.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 02 листопада 2016 року рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пені та штрафів скасовано. У задоволенні позову про стягнення пені та штрафів відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором кредиту від 13 листопада 2007 року, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 637,05 грн, за відсотками за користування кредитом у розмірі 5 784,88 грн, а всього 11 421,93 грн.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що строк дії картки - до 31 жовтня 2015 року, а з позовом банк звернувся 25 січня 2016 року, а тому позивач не пропустив строк позовної давності. З урахуванням вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і того, що ОСОБА_1 зареєстрований у м. Артемівськ, який віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у задоволенні позову в частині стягнення штрафів та пені слід відмовити.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення у частині задоволення позову, ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що умови та правила, які надані позивачем до позову, не підтверджують укладення договору, оскільки не містять підпису відповідача; не надано доказів зарахування коштів на рахунок відповідача.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 лютого 2019 року справу № 342/180/17-ц за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що у разі, якщо Умови та правила надання банком кредиту, зокрема й умова про збільшення строку позовної давності, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшеного строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальникам.

Тобто, при розгляді справ з аналогічними фактичними обставинами банки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником Умови та правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо.

Надані Умови та правила надання банком кредиту, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватися судами, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

У справі, яка переглядається, правовідносини є подібними тим, що є предметом спору у справі № 342/180/17-ц.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року прийнято для продовження розгляду цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2017 року та призначено справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 253 ЦК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

З огляду на викладене колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи № 342/180/17-ц.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтями 260, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 219/627/16-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи № 342/180/17-ц.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко
Судді: А. А. Калараш А. О. Лесько С. Ю. Мартєв Є. В. Петров