Постанова

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 757/37156/17-ц

провадження № 61-48290св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

секретар судового засідання- Кукушкін О. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

за участі:

представників позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_4,

представника відповідача - Чвалюка Андрія Васильовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Верховного Суду (м. Київ, проспект Повітрофлотський, 28) касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на постанову Київського апеляційного суду від 26 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О., Яворського М. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Державного ощадного банку України» (далі - ПАТ «Ощадбанк») про зобов`язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що 30 липня 2013 року між нею та ПАТ «Ощадбанк» було укладено договір вкладу «Депозитний» на ім`я фізичної особи. Згідно з пунктом 1.1 договору вона вносить, а банк приймає на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 на умовах цього договору кошти у сумі 484 000 доларів США строком на 12 місяців 10 днів. Днем повернення депозиту було 09 серпня 2014 року.

З метою отримання відомостей у відповідача щодо виконання взятих ним на себе вказаних зобов`язань з нарахування процентів її представник звернувся до відповідача з заявою від 03 серпня 2016 року, якою просив надати письмову інформацію загальним документом, але окремо по кожному її рахунку щодо суми процентів, яка була нарахована банком по відкритому на її ім`я вкладу за кожен місяць всього періоду дії договору станом на день надання відповіді на запит, а у випадку, якщо нарахування процентів за її вкладами було зупинено банком, повідомити підстави такого зупинення та дати, з яких припинилось нарахування процентів.

У відповідь на вказану заяву банком було направлено лист від 25 серпня 2016 року за підписом директора департаменту роздрібного бізнесу Малахової В. В., яким не було надано відповіді на питання. ЇЇ представник додатково звернувся до працівників банку, які готували вищевказану відповідь листом від 25 серпня 2016 року. Її представнику були надані завірені банківські виписки за вищевказаним рахунком за період з 30 липня 2013 року по 09 вересня 2016 року, за якими нараховуються та обліковуються проценти за депозитами. Із змісту виписки вбачається, що останній раз відповідач нарахував їй проценти згідно з договором за період з 01 липня 2014 року по 14 липня 2014 року у сумі 19 888,06 доларів США. Відомості про подальші нарахування процентів, а саме з 15 липня 2014 року, відсутні.

Зазначала, що відсутність будь-яких відомостей у банківській виписці про нарахування їй процентів після вказаної вище дати свідчить про невиконання банком своїх договірних зобов`язань та про порушення умов договору та чинного законодавства.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд зобов`язати ПАТ «Ощадбанк» виконати умови договору від 30 липня 2013 року № 56/Д шляхом поновленнянарахування процентів за ставкою 9 % річних за період з 15 липня 2014 року по день фактичного поновлення нарахування процентів за ставкою 9 %.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року у складі судді Остапчук Т. В. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на виконання пункту 2.10 договору № 56/Д на вклад «Депозитний» на ім`я фізичної особи від 30 липня 2013 року вкладника ОСОБА_1 було повідомлено про зміну процентної ставки, а вона мала право протягом 10 днів з моменту повідомлення надати заперечення у письмовій формі. Таких письмових заперечень щодо розміру процентної ставки від ОСОБА_1 не надходило, тому суд дійшов висновку, що позивач надала згоду на зміну процентної ставки.

Встановивши відсутність автоматичної пролонгації (продовження дії) договору № 56/Д на вклад «Депозитний» на ім`я фізичної особи від 30 липня 2013 року та наявність згоди позивача на зміну процентної ставки, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відсутність порушень прав позивача, які підлягали б захисту.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 26 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано ПАТ «Ощадбанк» виконати умови договору № 56/Д на вклад «Депозитний» на ім`я фізичної особи від 30 липня 2013 року, укладеного між ПАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 , шляхом поновлення нарахування процентів за ставкою 9 % річних за період з 15 липня 2014 року по 09 серпня 2014 року.

У решті позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що ПАТ «Ощадбанк» безпідставно змінив в односторонньому порядку процентну ставку з 9 % річних на 0 % річних, фактично припинивши нарахування процентів. Такі дії є порушенням пунктів 1.2, 2.10, 3.2 договору від 30 липня 2013 року № 56/Д щодо розміру процентної ставки і підстав її зміни. Отже, позивач має право на примусове зобов`язання виконання банком умов за договором банківського вкладу, зобов`язавши відповідача виконати умови договору шляхом поновлення нарахування процентів за ставкою 9 % річних.

При цьому апеляційний суд дійшов висновку, що кінцевий строк такого нарахування необхідно обмежити строком дії договору банківського вкладу - 09 серпня 2014 року, оскільки відомості щодо його пролонгації у порядку, передбаченому пунктом 2.8 договору, у матеріалах справи відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2018 року до Верховного Суду, ПАТ «Ощадбанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі позовних вимог, так як позивач не заявляла у суді першої інстанції про неправомірність зміни банком процентної ставки за депозитним договором, а тільки на стадії апеляційного перегляду справи про це заявила.

Вказує, що банком було доведено правомірність зміни процентної ставки у порядку, передбаченому пунктом 2.10 договору, з 9 % до 0 % на час, коли рахунок позивача був арештований. ОСОБА_1 , не відповівши на повідомлення, не заперечувала проти такої зміни.

Зазначає, що апеляційний суд безпідставно вказав про припинення нарахування відсотків за договором вкладу, так як відбулася зміна ставки на 0 %, а не припинення нарахування відсотків. При цьому посилається на лист Національного банку України від 18 серпня 2004 року № 18-111/3249-8378, в якому вказано, що договором банківського рахунку може бути передбачено, що проценти за користування коштами можуть не нараховуватися і не сплачуватися (таке ж стосується і встановлення нульового проценту).

Вважає, що банком не було здійснено односторонньої зміни процентної ставки, так як вкладника було повідомлено про таку зміну у порядку, передбаченому пунктом 2.10 договору, а нею не було надіслано банку заперечень щодо зміни процентної ставки протягом 10 днів.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У січні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу банку, в якому вказує, що доводи скарги є безпідставними, оскільки апеляційним судом вони були враховані та їм була надана належна правова оцінка.

Вказує, що предметом позову було саме безпідставне припинення нарахування банком процентів за депозитним договором та поновлення такого нарахування.

Зазначає, що договором від 30 липня 2013 року було передбачено тільки дві підстави для зміни розміру процентної ставки: зміна облікової ставки Національного банку України та/або зміна ситуації на валютно-кредитному ринку, а банком була змінена процентна ставка через арешт рахунку позивача, наявність якого не звільняє банк від зобов`язання нараховувати проценти на суму депозиту, так як інше не передбачено умовами договору.

Позиція осіб, які брали участь у розгляді справи

Представник ПАТ «Ощадбанк» - Чвалюк А. В., у судовому засіданні касаційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Представники ОСОБА_1: ОСОБА_2, ОСОБА_4 заперечувалипроти задоволення касаційної скарги банку та просили судове рішення апеляційного суду залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

30 липня 2013 року ПАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_3 уклали договір № 56/Д на вклад «Депозитний» на ім`я фізичної особи, за умовами якого вкладник вносить, а банк приймає на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1 на умовах цього договору кошти у сумі 484 000 доларів США строком на 12 місяців і 10 днів. Днем повернення кредиту є 09 серпня 2014 року. Процентна ставка за депозитом встановлюється у розмірі 9 % річних (том 1, а. с. 7-9).

Згідно з пунктом 2.8 договору після закінчення строку зберігання, вказаного у пункті 1.1, депозит підлягає перерахуванню на рахунок, визначений у пункті 3.3 договору, а у разі відсутності такого рахунку - продовжує зберігатися на рахунку без подальшого нарахування процентів до моменту вилучення вкладником депозиту.

У пункті 2.10 договору визначено, що сторони погоджуються з тим, що розмір процентної ставки, зазначеної у пункті 1.2 договору, може бути змінений у разі зміни облікової ставки Національного банку України та/або зміни ситуації на валютно-кредитному ринку. Про зміну процентної ставки банк повідомляє вкладника шляхом публічного письмового оголошення в установі банку, в якому зазначає розмір нової процентної ставки. Якщо протягом 10 днів з дня повідомлення нового розміру процентної ставки від вкладника не надходить заперечень, сторони вважають, що вкладник дав згоду на зміну процентної ставки. Нова процентна ставка починає діяти з 11-го дня після її оголошення. У разі надходження від вкладника заперечень у письмовій формі протягом 10 днів з дня повідомлення договір вважається розірваним з 11-го дня після оголошення нової процентної ставки, і кошти з рахунку повертаються вкладнику з процентами, нарахованими згідно з пунктом 1.2. При неотриманні вкладником суми коштів з рахунку з 11-го дня останні зберігаються банком без нарахування процентів.

Згідно з пунктом 3.2 договору банк має право змінювати процентну ставку за депозитом у порядку, визначеному пунктом 2.10 договору, а в разі незгоди вкладника на таку зміну, розірвати договір.

Відповідно до пункту 3.3 договору банк зобов`язується повернути депозит шляхом видачі готівкою та сплатити нараховані кошти, обумовлені договором, шляхом перерахування на рахунок НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «Ощадбанк», код банку 300465.

30 липня 2013 року ПАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 уклали додатковий договір № 1 до договору № 56/Д згідно з яким пункт 2.3 договору викладено у іншій редакції, а саме у разі зберігання депозиту строком понад 3 місяців та при сумі депозиту у розмірі від 5 000 доларів виплата процентів здійснюється шляхом приєднання до залишку депозиту.

З банківської виписки за рахунком вбачається, що у період з 30 липня 2013 року по 09 вересня 2016 року останній раз ПАТ «Ощадбанк» нарахував проценти згідно з договором за період з 01 липня 2014 року по 14 липня 2014 року у сумі 19 888 доларів США.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року накладено арешт на майно ОСОБА_1 , а саме видаткову частину належних їй рахунків, зокрема у ПАТ «Ощадбанк» - на рахунок № НОМЕР_1 .

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28 липня 2014 року клопотання ОСОБА_1 про скасування арешту майна задоволено. Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року, а саме видаткову частину належних їй рахунків, зокрема у ПАТ «Ощадбанк» - на рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно з витягом з протоколу № 1406-24 засідання комітету з питань управління активами та пасивами ПАТ «Ощадбанк» від 16 червня 2014 року, встановлено по діючих строкових вкладах, на які накладено арешт, процентну ставку у розмірі 0 % річних з повідомленням про це вкладників відповідно до умов укладених з ними депозитних договорів. Вирішено доповнити типові договори банківського вкладу новим пунктом, що стосується припинення нарахування процентів по вкладу на період його арешту, а саме доповнити договір на вклад «Депозитний» на ім`я фізичної особи пунктом 2.13 такого змісту: «У разі накладення арешту на депозит банк припиняє нарахування процентів по рахунку з дня надходження до банку документів про арешт. Поновлення нарахування процентів здійснюється з дня, наступного за днем зняття арешту».

Розпорядженням Головного управління з обслуговування клієнтів від 14 липня 2014 року № 19 ПАТ «Державний ощадний банк України» на виконання рішення КУАП АТ «Ощадбанк» від 16 червня 2014 року № 1406-24 з 14 липня 2014 року по діючих строкових вкладах фізичних осіб, на які накладено арешт, встановлено процентну ставку у розмірі 0 % річних. Поновлення ставки нарахування процентів по вкладах здійснюється з дня, наступного за днем зняття арешту. Начальнику управління з обслуговування фізичних осіб доручено забезпечити інформаційне повідомлення вкладників про вказані зміни шляхом оприлюднення в операційному залі центрального апарату банку. Забезпечити повідомлення вкладників про вказані зміни відповідно до умов укладених з ними депозитних договорів.

Додатком до вказаного розпорядження є оголошення наступного вигляду: «До уваги клієнтів! Згідно рішення КУАП АТ «Ощадбанк» від 16 червня 2016 року по діючих строкових вкладах фізичних осіб, на які накладено арешт, встановлено процентну ставку у розмірі 0 % річних».

Листом ПАТ «Ощадбанк» від 23 серпня 2017 року повідомлено представника позивача, що у період з 13 червня 2016 року по 21 серпня 2017 року зарахувань коштів на рахунки ОСОБА_1 не відбувалося.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ «Ощадбанк»задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 402 ЦПК Українивизначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно зі статтею 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Банк має право змінити розмір процентів, які виплачуються на вклади на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

У разі зменшення банком розміру процентів на вклади на вимогу новий розмір процентів застосовується до вкладів, внесених до повідомлення вкладників про зменшення процентів, зі спливом одного місяця з моменту відповідного повідомлення, якщо інше не встановлено договором.

Встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом.

Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів на строковий вклад в односторонньому порядку є нікчемною.

Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Положеннями статей 525, 526, 629 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Встановивши, що пунктом 2.10 договору вкладу від 30 липня 2013 року сторони погодили лише дві підстави для зміни розміру процентної ставки: зміна облікової ставки Національного банку України та/або зміна ситуації на валютно-кредитному ринку, а зміна процентної ставки за договором відбулася з підстав, не передбачених цим договором, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ПАТ «Ощадбанк» безпідставно змінило в односторонньому порядку процентну ставку з 9 % річних на 0 % річних, фактично припинивши нарахування процентів, що є порушенням пунктів 1.2, 2.10, 3.2 договору від 30 липня 2013 року № 56/Д щодо розміру процентної ставки і підстав її зміни. Отже, позивач має право на примусове зобов`язання виконання банком умов за договором банківського вкладу, зобов`язавши відповідача виконати умови договору шляхом поновлення нарахування процентів за ставкою 9 % річних.

При цьому апеляційний суд вірно визначив, що кінцевий строк такого нарахування необхідно обмежити строком дії договору банківського вкладу - 09 серпня 2014 року, так як пунктом 2.8 договору сторони погодили, що після закінчення строку зберігання, вказаного у пункті 1.1, депозит підлягає перерахуванню на рахунок, вказаний у пункті 3.3 договору, а у разі відсутності такого рахунку - продовжує зберігатися на рахунку без подальшого нарахування процентів до моменту вилучення вкладником депозиту.

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі позовних вимог, розглянувши доводи апеляційної скарги позивача про неправомірність дій банку, які не було заявлено у суді першої інстанції, не заслуговують на увагу, так як апеляційний суд своїм судовим рішенням не визнавав дії ПАТ «Ощадбанк» неправомірними, а розглянув питання безпідставного припинення нарахування банком процентів за депозитним договором та зобов`язав поновити такі нарахування за певний період, що й було предметом позову ОСОБА_1

Посилання ПАТ «Ощадбанк» на те, що банком булозмінено процентну ставки у порядку, передбаченому пунктом 2.10 договору та повідомлено про це позивачку, є безпідставним, так як договором передбачено тільки дві наведені вище підстави для зміни процентної ставки й процедура, визначена пунктом 2.10 договору, встановлена для зміни процентної ставки саме з цих підстав.

Проте процентна ставка була змінена банком в односторонньому порядку, так як така підстава, а саме накладення арешту на вклад, не була передбачена ні умовами укладеного між сторонами договору, ні законом. Відповідач не був позбавлений можливості ініціювати зміни до умов договору у порядку, передбаченому цивільним законодавством та умовами договору, якщо вважав, що для цього виникли підстави.

Доводи касаційної скарги про те, що Національним банком України роз`яснено, що у договорі банківського рахунку дозволено встановлювати умови, за яких проценти за користування коштами можуть не нараховуватися і не сплачуватися (таке ж стосується і встановлення нульового проценту) не спростовують висновків апеляційного суду та не впливають на правильність його судового рішення, оскільки сторони спірного договору не погоджували між собою вказаних умов на момент його укладення, а банком було прийнято таку умову в односторонньому порядку.

Враховуючи, що договір банківського вкладу було укладено 30 липня 2013 року, а розпорядження Головного управління з обслуговування клієнтів ПАТ «Державний ощадний банк України» про зміну розміру відсоткової ставки, у тому числі й за договором з ОСОБА_1 , у спосіб, який не визначено договором, було видано 14 липня 2014 року, то в цьому випадку має місце порушення банком договірних зобов`язань.

Не заслуговують на увагу й доводи представника ПАТ «Ощадбанк» про те, що банк немає права розпоряджатися коштами на арештованих рахунках вкладника, так як обмеження розпоряджання грошовими коштами жодним чином не впливає на договірні зобов`язання банку щодо нарахування процентів за договором банківського вкладу, за відсутності відповідної умови договору, яка б давала можливість банку не нараховувати такі відсотки за певних обставин. За відсутності таких умов, наявність арешту не звільняє банк від зобов`язання нараховувати проценти на суму депозиту.

Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні представником банку норм матеріального і процесуального права та умов депозитного договору від 30 липня 2013 року й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Отже, вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог статей 263-265, 382 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, вірно встановив правовідносини, що склалися між сторонами, та закон, який їх регулює, й обґрунтовано частково задовольнив позов ОСОБА_1

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 26 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник О. В. Білоконь Б. І. Гулько Є. В. Синельников Ю. В. Черняк