Провадження №2/760/984/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року Солом`янський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Усатової І.А,

при секретарі: Омелько Г.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ 'Платинум Банк', ТОВ 'Дебт Менеджмент Груп', третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська Світлана Іванівна про визнання недійсним договорів, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження Солом`янського районного суду міста Києва 01.10.2018 надійшов позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПЛАТИНУМ БАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Менеджмент Груп», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська Світлана Іванівна про визнання недійсними договорів.

Так, у своєму позові позивачка просить суд визнати недійсними договори про відступлення ( купівлю-продаж ) №199К від 19.04.2018 та №199і від 19.04.2018 ( реєстровий №346 ), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І.

Позов обґрунтований тим, що 27.11.2006 між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» було укладено договір про іпотечний кредит № 1.06100812.x. Загальна сума договору складає 24 200 доларів США. строком на 180 місяців зі сплатою 12 % річних. Засобом забезпечення виконання зобов`язання було визначено іпотеку та укладено іпотечний договір № 1.06100812.x від 27.11.2006 (реєстровий № 7778, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніною Л. А.).

Позивачка посилалася на те, що на дату виникнення договірних відносин вона знаходилась в стабільному фінансовому стані, мала усі можливості та бажання для виконання власних зобов`язань за договором.

Зазначено, що загальновідомим є факт початку фінансової та економічної кризи в Україні 2008-2009 років, та важливим фактором для спірних правовідносин є наслідки кризи. Так, у зв`язку з неготовністю національної економіки до протидії кризі відбувається істотна зміна економічних умов у країні, зокрема, різке зростання офіційного та комерційного курсів долара США щодо національної валюти.

Позивачка вважає, що така обставина є форс-мажорною, оскільки її неможливо було передбачити на дату укладання договору, запобігти її виникненню, уникнути або запобігти її наслідкам. Ця обставина має екстраординарний характер та стала передумовою великої соціальної напруги. Оскільки, починаючи з жовтня 2008 року, сталося те, чого реальний сектор не очікував - в економіці почалося падіння промислового виробництва, банківський сектор практично припинив кредитування реального сектора економіки і населення, динаміка інфляції та обмінного курсу певною мірою вийшла з-під контролю відповідних державних органів, стався обвал фондового ринку. З 1 вересня 2008 по 1 лютого 2009 року національна грошова одиниця України надзвичайно стрімко девальвувала. Таким чином, позивачка посилається на те, що поза власною волею, була позбавлена можливості виконувати власні зобов`язання за договором у належний спосіб. Виникла заборгованість, яку позивачка була не взмозі погасити своєчасно.

Позивачка посилалася на те, що з того часу почала отримувати від відповідача - ПАТ «Платинум Банк», вимоги про усунення порушень та сплату заборгованості, які, фактично, виконати не могла. У зазначених вимогах ПАТ «Платинум Банк» постійно підкреслював той факт, що у випадку невиконання вимог, на підставі договору, буде розпочато процедуру примусового звернення стягнення на предмет іпотеки з подальшим виселенням усіх мешканців квартири, а також стосовно заборони перетинання державного кордону позивачем, на що неодноразово в телефонному та усному режимі позивачка зверталась до ПАТ «Платинум Банк» з поясненнями та проханням стосовно врегулювання спірної ситуації іншим шляхом.

Зазначено, що 07.06.2014 набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року. Незважаючи на цей факт, банк продовжував у своїх вимогах (від 29.09.2014 № 60-04-01/25980, від 03.08.2016 № 70-07-01/9218) наголошувати на задоволенні кредиторських вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки з подальшим виселенням усіх мешканців квартири.

Позивачка вказала, що у 2018 році вона отримала від ПАТ «Платинум Банк» лист № 10/3432-Л від 19.04.2018, в якому було зазначено, що 19.04.2018 між останнім та ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» було укладено договір № 199К про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги та договір № 199і про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги. У зв`язку із зазначеними обставинами ПАТ «Платинум Банк» зазначив, що новим кредитором позивача є ТОВ «Дебт Менеджмент Груп». У подальшому позивачка отримала від ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні та відступлення прав за договорами (купівлю-продаж прав вимоги) № 23/04 від 23.04.2018. Повідомленням було роз`яснено, що на виконання умов договору про відступлення (купівлю-продаж) № 199 К від 19.04.2018 було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 199і (реєстровий № 346), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С. І. Додатково було освітлено деякі положення договору № 199Квід 19.04.2018,. у яких було перелічено об`єм прав ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» по відношенню до позивачки. При цьому, в повідомленні відсутні будь-які посилання на місцезнаходження оригіналів правовстановлюючих документів на заставну нерухомість. Окрім цього, позивачка отримала від ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» вимогу-повідомлення про усунення порушення зобов`язань (в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку») № 23/04-1 від 23.04.2018, у якому ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» попередив про примусове стягнення на предмет іпотеки.

Посилалася на те, що, з урахуванням зазначених обставин, вона 29.05.2018 надіслала на адреси обох відповідачів запити, в яких пояснила чому та з яких підстав має об`єктивні сумніви стосовно законності продажу права вимоги та заявила вимогу щодо надання офіційного документального підтвердження такого продажу.

Зазначено, що відповідь на запити надійшла лише від ПАТ «Платинум Банк» у формі листа № 10/5200-Л від 05.07.2018, який повідомив, що надає будь-яку інформацію з дотриманням вимог чинного законодавства України щодо недопущення розголошення інформації з обмеженим доступом, до якої відноситься конфіденційна, таємна та службова інформація, тому у нього відсутні правові підстави для задоволення отриманого запиту в частині надання документів. Відповіді на запит від ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» позивачка не отримала до сих пір.

За таких обставин, позивачка вважає дії відповідачів протиправними та незаконними, такими, що порушують її законні права та інтереси, а договори про відступлення (купівлю-продаж) № 199 К від 19.04.2018 та №199і від 19.04.2018 недійсними, посилаючись на ст.ст. 203, 215, 512, 514, 1077, 1079 ЦК України.

Вказує на те, що ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» не є фінансовою установою у розумінні ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та у нього відсутнє право на укладання договорів факторингу, якими є оспорювані договори.

Позивачка посилається також на те, що точно визначити вид та правову природу оспорюваних договорів, укладених між відповідачами не вдається можливим, що дає їй усі підстави вважати такі договори, серед іншого, удаваними, укладеними з метою уникнення необхідності його погодження із позивачкою, без дотримання вимог ЦК України та без отримання письмової згоди на такі дії від позивачки.

Ухвалою судді від 05.10.2018 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

27.12.2018 на адресу суду від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» - Грошової С .В. надійшов відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його необгрунтованість.

Зазначено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 10.01.2017 №14-рш/БТ «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЛАТИНУМ БАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.01.2017 №85 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно з яким розпочато процедуру виведення ПАТ «ПтБ» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 11.01.2017по 10.02.2017 включно. На підставі рішення Правління Національного банку України від 23.02.2017 №95-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк»» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.02.2017 №743 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ПтБ» з 24.02.2017 по 23.02.2019, а 08.10.2018 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2743 «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», згідно якого з 12.10.2018 призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ПтБ» Грошову Світлану Василівну , якій делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «ПтБ», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Посилається на те, що керуючись нормами чинного Цивільного кодексу України та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону) - 19 квітня 2018 року між ПАТ «ПтБ» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дебт Менеджмент Груп» (новий кредитор) було укладено договір №199К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до п. 1 якого, в порядку та умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитним договором з урахуванням усіх змін та доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору. Згідно додатку №1 до договору №199К про відступлення прав вимог від 19.04.2018 боржниками, право вимоги до яких відступається новому кредитору, є ОСОБА_1 . Згідно реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються новому кредитору (додаток №1) визначено: договір про іпотечний кредит № 1.06100812.x від 27.10.2006 з додатком №1. Крім того, 19 квітня 2018 року між ПАТ «ПтБ» та ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» було укладено договір №199і про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І., зареєстрований за реєстровим номером 346, відповідно до п.1. договору якого, в порядку та умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор та/або новий кредитор набуває права вимоги банку до іпотекодавців, зазначених у додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за іпотечним договором, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до нього, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору. Згідно додатку №1 до договору №199і про відступлення прав вимог від 19.04.2018, іпотекодавцями, права вимоги до якого відступаються новому кредитору, є ОСОБА_1 , а право вимоги за яким відступаються новому кредитору, є іпотечний договір № 1.06100812.x від 27.10.2006, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніною Л.А. за реєстровим номером 7778.

Зазначено, що на продаж було виставлено саме право вимоги за договором про іпотечний кредит № 1.06100812.x від 27.10.2006, та саме це право вимоги перейшло до нового кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Менеджмент Груп».

Стверджує, що укладені між відповідачами спірні договори у повній мірі відповідають вимогам, що передбачені статтею 203 Цивільного кодексу України., та жодне порушення вимог законодавства позивачкою не доведено, тобто, відсутні підстави для визнання зазначених договорів недійсними.

Також звертає увагу суду на те, що посилання позивачки на те, що укладені між відповідачами договір №199К про відступлення прав вимоги від 19.04.2018 та договір №199і про відступлення прав вимог від 19.04.2018 є договорами факторингу не мають під собою правового підґрунтя.

Зазначено, що відмежування договору факторингу від інших подібних договорів, зокрема договору цесії, визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, в тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Натомість, договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу. Так, обов`язковою умовою договору факторингу є оплата, яку має здійснити первісний кредитор (клієнт) новому кредитору (фактору) за надання в його розпорядження коштів під відступления права вимоги. При цьому, таку плату здійснює саме клієнт (первісний кредитор), а не навпаки. При цьому, за відсутності плати первісного кредитора за надані йому послуги між сторонами виникають правовідносини з договору купівлі-продажу права вимоги, до яких застосовуються положення про відступлення права вимоги.

З огляду на наведене, вважає, що твердження позивачки про те, що спірні договори є договорами факторингу, є безпідставними, та не грунтуються на вимогах закону, а також, вважає, що позивачкою не доведено, в чому саме відбулось порушення її прав.

Ухвалою суду від 20.02.2019 задоволено клопотання представника позивача - ОСОБА_4 про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПЛАТИНУМ БАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Менеджмент Груп», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська Світлана Іванівна про визнання недійсними договорів.

Витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни належним чином засвідчені копії оспорюваних договорів та належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких були укладені і посвідчені вказані договори.

Витребувано від ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» завірену належним чином копію договору факторингу між Банком та Новим кредитором та завірену належним чином копію договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, які стосуються ОСОБА_1 , а також докази надходження грошових коштів на рахунки ПАТ «Платинум Банк» від набувача ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» за договором про відступлення (купівлю-продаж прав вимоги) № 199К від 19.04.2018 р. та за договором про відступлення (купівлю-продаж прав вимоги) № 199і від 19.04.2018.

Ухвалою суду від 20.02.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засіданні позивачка не з`явилася, від її представника надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони позивачки, позовні вимоги просила задовольнити.

Відповідачі своїх представників не направили, будучи повідомленими про розгляд справи.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Як вбачається, на підставі постанови Правління Національного банку України від 10.01.2017 №14-рш/БТ «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЛАТИНУМ БАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.01.2017 №85 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно з яким розпочато процедуру виведення ПАТ «ПтБ» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 11.01.2017по 10.02.2017 включно.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 23.02.2017 №95-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк»» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.02.2017 №743 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ПтБ» з 24.02.2017 по 23.02.2019.

08.10.2018 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2743 «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», згідно якого з 12.10.2018 призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ПтБ» Грошову Світлану Василівну , якій делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «ПтБ», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Згідно з п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним щодо правовідносин пов`язаних із виведенням ПАТ «ПтБ» із ринку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку є Фонд.

У свою чергу, згідно з положеннями ч. 1 ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду.

Пунктами 2, 4, 9 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом.

Пунктами 1, 2, 3 статті 50 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. До ліквідаційної маси банку не включається майно у випадках, прямо передбачених законом, а також ліцензія, гудвіл. Майно банку, що включається до ліквідаційної маси, підлягає оцінці Фондом у порядку, встановленому Фондом. Перелік майна банку, що підлягає оцінці суб`єктами оціночної діяльності, встановлюється Фондом. Для проведення оцінки майна Фонд має право залучати суб`єктів оціночної діяльності з оплатою їх послуг за рахунок ліквідаційної маси банку.

Згідно Глосарію банківської термінології, розмішеному на офіційному веб-сайті Національного Банку України, активи банку - це ресурси банку та кошти, що класифікуються за напрямками розміщення та використання з метою одержання прибутку.

Активи банку визначаються як ресурси, контрольовані банком у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, призведе до збільшення економічної вигоди у майбутньому. Активи банку відображаються в активі балансу банку та включають: кошти в касі банку, кошти на кореспондентських рахунках, кошти в резервних фондах банку, надані кредити юридичним і фізичним особам, надані міжбанківські кредити, державні облігації, цінні папери, вкладення у факторингові та лізингові операції, дебітори, кошти, вкладені у спільну господарську діяльність та ін.

Тобто, кошти надані в кредит є активом банку та відповідно включаються до складу ліквідаційної маси для подальшого задоволення вимог кредиторів/вкладників банку.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 51 Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» майно (активи) Банку, що ліквідується, може бути реалізоване на відкритих торгах (аукціоні) в електронній формі (на електронних майданчиках).

Пунктом 5.1. Розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування № 2 від 05.07.2012 р. визначено, що порядок організації передпродажної підготовки, реалізації майна банку, у тому числі консолідованого продажу майна банку Скількох банків), затверджується виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 388 від 24.03.2016 «Про затвердження Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються» (надалі - Положення щодо організації продажу) метою цього Положення є визначення порядку організації продажу активів (майна), що включені до ліквідаційної маси банку, що ліквідується, крім майна, визначеного у частині тринадцятій статті 51 Закону, у тому числі визначення принципів та критеріїв черговості продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, які застосовуються при формуванні як планів продажу активів (майна) на рівні банків, що ліквідуються, так і пропозицій з продажу окремих активів/пулів активів (майна).

Пунктом 1 Розділу VI Положення щодо організації продажу визначено, що на відкритих торгах (аукціоні) можуть продаватися такі види активів (майна) банку, що ліквідується:

основні засоби;

майно банку у вигляді цілісного майнового комплексу;

майно банку, щодо обороту якого встановлене обмеження;

дебіторська заборгованість;

права вимоги.

Пункт 5.11. Положення про виведення неплатоспроможного банку встановлює, що реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами_та договорами забезпечення виконання зобов`язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу.

Пунктом 2 Розділу VI Положення щодо організації продажу визначено, що продаж активів (майна) банку, що ліквідується, на відкритих торгах (аукціоні) може проводитися в електронній формі, у тому числі через електронну торгову систему.

Також п. 4 Розділу VII Положення щодо організації продажу, визначено, що за результатами проведення відкритих торгів (аукціону) банк укладає із переможцем договір купівлі - продажу майна (активу).

Судом встановлено, що 27.10.2006 між позивачкою та Закритим акціонерним товариством «Міжнародний Іпотечний Банк» ( правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк» ), від імені якого на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. від 19.09.2006 за реєстровим №з-829, діє товариство з обмеженою відповідальністю «Фаворит Капітал» було укладено договір про іпотечний кредит №1.06100812.х.

У забезпечення виконання умов договору 27.10.2006 між позивачкою та Закритим акціонерним товариством «Міжнародний Іпотечний Банк» ( правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк» ), від імені якого на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. від 19.09.2006 за реєстровим №з-829, діє товариство з обмеженою відповідальністю «Фаворит Капітал» було укладено Іпотечний договір №1.06100812.х, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніною Л.А., зареєстрований в реєстрі за № 7778.

19 квітня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» ( первісний кредитор ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дебт Менеджмент Груп» ( новий кредитор ) було укладено договір №199К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за договором про іпотечний кредит № 1.06100812.x від 27.10.2006, а також ними ж було укладено того дня договір №199і про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І., зареєстрований за реєстровим номером 346, за іпотечним договором № 1.06100812.x від 27.10.2006, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніною Л.А. за реєстровим номером 7778.

Вказаний договір сторонами суду наданий не був, суд виходить з пояснень сторін щодо вказаних договорів: їх змісту, умов, підстав їх укладення, оскільки відповідно ч. 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. .

Як вказав у своїх поясненнях відповідач - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ПтБ», вказані пояснення не спростовані позивачкою, відповідно до п. 1. Договору №199К про відступлення прав вимоги від 19.04.2018 року в порядку та умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників зазначених у Додану № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за_Кредитним договором з урахуванням усіх змін та доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору.

Згідно Додатку №1 до Договору №199К про відступлення прав вимог від 19.04.2018 р. Боржниками, право вимоги до яких відступається Новому кредитору, є ОСОБА_1 . Згідно реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються новому кредитору (Додаток №1) визначено: Договір про іпотечний кредит № 1.06100812.x від 27.10.2006 р. з Додатком №1.

Крім того, 19 квітня 2018 року між ПАТ «ПтБ» (Первісний кредитор/Відповідач 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дебт Менеджмент Груп» (Новий кредитор/Відповідач 2) було укладено Договір №199і про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І., зареєстрований за реєстровим номером 346.

Відповідно до п.1. Договору №199і про відступлення прав вимоги від 19.04.2018 року в порядку та умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор та/або Новий кредитор набуває права вимоги Банку до іпотекодавців зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за іпотечним договором, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до нього, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору.

Згідно Додатку №1 до Договору №199і про відступлення прав вимог від 19.04.2018р. Іпотекодавцями, права вимоги до якого відступаються Новому кредитору, є ОСОБА_1 .

Згідно Додатку №1 до Договору №199і про відступлення прав вимог від 19.04.2018р. Іпотечним договором, право вимоги за яким відступаються Новому кредитору, є Іпотечний договір № 1.06100812.x від 27.10.2006р. посвідчений приватним нотаріусом Харкіського міського нотаріального округу Алтуніною Л.А. за реєстровим номером 7778.

На продаж було виставлено саме право вимоги за Договором про іпотечний кредит № 1.06100812.x від 27.10.2006 р.

Положенням щодо організації продажу визначено поняття права вимоги - тобто це право вимоги боргу за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання таких вимог.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1, ст. 513 ЦК України Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Виходячи з вищевикладеного до нового кредитора (Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Менеджмент Груп») перейшли права вимоги за Договором про іпотечний кредит №1.06100812.х від 27.10.2006 р.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Платинум Банк» листом вих. №10/3432-Л від 19.04.2018 повідомило позивачку про укладення вищевказаних договорів відступлення ( купівлі-продажу ) прав вимоги, також про те, що з 19.04.2018 її кредитором за договором про іпотечний кредит № 1.06100812.x від 27.10.2006 та іпотечним договором № 1.06100812.x від 27.10.2006, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніною Л.А. за реєстровим номером 7778, є новий кредитор - ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» та про необхідність здійснення з 19.04.2018 усіх платежів за реквізитами нового кредитора.

Також, на адресу позивачки ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» надіслало повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні та відступлення прав за договорами (купівлю-продаж прав вимоги) за вих. №23/04 від 23.04.2018, в якому, повідомило позивачку про укладення спірних договорів. В даному повідомленні також було роз`яснено позивачці про те, що згідно п. 2 договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №199К від 19 квітня 2018 року за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основним договором, включаючи: право вимагати належного виконання боржником зобов`язань за основними договорами, сплати боржником грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у додатку № 1 до цього договору, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, відповідно до умов кредитного договору, право вимагати та отримувати відшкодування за договором страхування, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, тощо. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у додатку № 1 до цього договору. Права кредитора за основним договором переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржника, що надане банку відповідно до умов основного договору.

У повідомленні також зазначено, що станом на дату укладення договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 199К від 19 квітня 2018 року за кредитним договором розмір прав грошової вимоги за простроченим кредитом та процентами за користування кредитом, що відступаються становив 21 742, 64 дол. США ( двадцять одна тисяча сімсот сорок два долара 64 цента), що згідно з офіційним курсом НБУ гривні щодо долара США на дату укладення договору становило 568 521, 58 грн. (п`ятсот шістдесят вісім тисяч п`ятсот двадцять одна гривня 58 коп.) з яких: 15 017,02 дол. США (п`ятнадцять тисяч сімнадцять доларів 2 цента) - право грошової вимоги за простроченим кредитом, 6 725,62 дол. США (шість тисяч сімсот двадцять п`ять доларів 62 цента) - право грошової вимоги за кредитним договором № НКЛ-3417094 від 24.06.2011 року, що і є грошовою вимогою, яка підлягає виконанню на користь нового кредитора - ТОВ «Дебт Менеджмент Груп».

Позивачка звертаючись до суду з позовом вказує, що відповідач ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» не є фінансовою установою у розумінні вимог закону, яка може надавати фінансові послуги у формі факторингу та стверджує, що між відповідачами укладено договір факторингу, який не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ч.4 ст.656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Виходячи з того, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1- 3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина 1 статті 215 цього Кодексу).

Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Відповідно до ч.ч.1 -5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, зокрема договору відступлення права вимоги (цесії), визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, зокрема, щодо статусу боржника, право відступної вимоги до якого є предметом таких договорів.

У підпункті «а» пункту 2 статті 1 Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг визначено, що «договір факторингу» означає договір, укладений між однією стороною (позичальником) та іншою стороною (фактором), відповідно до якого, зокрема, постачальник відступає або може відступати фактору право грошової вимоги, яке випливає з договорів купівлі-продажу товарів, укладених між постачальником та його покупцями (боржниками), крім договорів купівлі-продажу товарів, придбаних в першу чергу для їхнього особистого, сімейного або домашнього використання. Для особистого, сімейного або домашнього використання товари можуть придбавати лише фізичні особи.

Зазначена Конвенція УНІДРУА про міжнародний факторинг поширюється на випадки, коли грошові вимоги, відступлені згідно з договором факторингу, випливають з договору купівлі-продажу товарів між постачальником та боржником, які здійснюють господарську діяльність на території різних держав. ЦК України не містить заборони відступлення кредитором права вимоги за кредитним договором іншій особі до фізичної особи, що не є суб`єктом підприємницької діяльності.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Натомість, договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

Такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2015 року (справа №6-301цс15).

Крім того, слід зазначити, що аналіз ст. ст. 512, 1077 ЦПК України свідчить про те, що цивільне право розмежовує правочини, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: договори з відступлення права вимоги (договори цесії) та договори факторингу.

Під час цесії може бути відступлене право як грошової, такі не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги.

Предметом договору факторингу, згідно зі статтею 1078 ЦК України, може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 909/968/16 та у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2019 року в справі № 916/144/17.

Статтею 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено право на здійснення операцій з надання фінансових послуг. Виключне право або інші обмеження щодо надання окремих фінансових послуг встановлюється законами про діяльність відповідно фінансової установи та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання ринків фінансових послуг.

Поняття факторингу визначено в ст. 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність", у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 352 від 06 лютого 2014 року «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

При вирішенні спору суд також враховує, що відповідно до ч.ч.1,2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Подавши відзив ПАТ «Платинум Банк» довів правомірність своїх дій у відносинах при укладенні договорів.

Таким чином, з точки зору закону, обов`язок довести обставини, зазначені в позові в його обґрунтування, покладається на позивача.

Тобто, спростувати цю презумпцію, а саме: відповідність укладених договорів вимогам закону має сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості, визначеним ст. ст. 77-78 ЦПК України, та за правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком даної сторони.

Відповідно до ч.1 ст. 77, 81 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд вважає, що позивачка не довела, що договори про відступлення ( купівлю-продаж ) №199К від 19.04.2018 та №199і від 19.04.2018 ( реєстровий №346 ), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І., є договорами факторингу чи такими, що порушують публічний порядок, тобто були спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним (ст. 228 ЦК України).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 не довела порушення її прав відповідачами під час укладення договорів про відступлення права вимоги, оскільки вказаними договорами її обов`язки за кредитним договором не збільшено, а згоди її на укладення оспорюваних договір, відповідно до вимог діючого законодавства, не потрібно. До відповідача ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» лише перейшло право вимоги за зобов`язаннями, які підлягали виконанню позивачкою перед позикодавцем.

Таким чином, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Платинум Банк», ТОВ «Дебт Менеджмент Груп», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська Світлана Іванівна про визнання недійсним договорів слід відмовити.

Керуючись ст.ст.6, 15,16, 202,203,204, ч.ч.1,2 ст.215, ч.1 ст.216, 230, 234, 512-518, 627, 638, 650, 655, 656, 1077, 1078, 1079 ЦК України, ст.ст. 4, 12-13, 76-79, 81-83, 141, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: