Справа № 521/8688/19
Провадження № 2-з/521/166/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.

при секретарі - Власової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса № 7492 від 01.04.2019 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною,

В С Т А Н О В И В:

До подання позову до суду, до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса № 7492 від 01.04.2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості, в розмірі 22246,16 гривень до ухвалення остаточного судового рішення по даному спору.

У своїй заяві заявником вказано, що, вона має намір звернутися до суду з позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна; приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису від 01.04.2019р., вчиненого приватним нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за № 7492, таким, що не підлягає виконанню.

Заявник зазначила, що їй стало відомо, що на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 58957483 з примусового виконання виконавчого напису № 7492 від 01.04.2019 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з заявника на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості, в розмірі 22246,16 гривень, за кредитним договором № 01 від 19.03.2017 року, укладеним нею із ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк».

На думку заявника, виконавчий напис № 7492 вчинено за наявності порушень приватним нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, приписів ст. 88 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5.

Заявник вважає, що у даному випадку, існує гостра необхідність у забезпеченні позову, шляхом зупинення стягнення, на підставі виконавчого документу, який Заявник має намір оскаржити в судовому порядку, оскільки якщо це не зробити, то існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам Заявника, що проявляється, зокрема, у тому, що належне їй майно може бути відчужене у виконавчому провадженні № 58957483 з примусового виконання виконавчого напису № 7492, у той час, як на розгляді в суді перебуває вказана заява.

На підставі зазначеного, заявник просить забезпечити позов до ухвалення остаточного судового рішення по даному спору, шляхом зупинення стягнення, на підставі виконавчого напису нотаріуса № 7492 від 01.04.2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості, в розмірі 22246, 16 гривень, до ухвалення остаточного судового рішення по даному спору.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження №58957483 з примусового виконання виконавчого напису № 7492 від 01.04.2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з заявника на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості, в розмірі 22246,16 гривень, за кредитним договором № 01, від 19.03.2017 року, укладеним нею із ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк».

Заявник стверджує, що виконавчий напис №7492 вчинено за наявності порушень приватним нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, приписів ст. 88 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, а саме: 19.03.2017 року заявником було підписано заяву приєднання № 01 до Договору банківського обслуговування з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», а не укладено кредитний договір № 01 від 19.03.2017 року, як зазначено у виконавчому написі № 7492; виконавчі написи вчиняються на оригіналах документів, що встановлюють заборгованість, а не на окремому спеціальному бланку нотаріального документа; у виконавчому написі № 7492 не вірно зазначено адресу місця проживання Заявника; заява приєднання № 01 передбачає щомісячне погашення заборгованості позичальником, шляхом сплати щомісячного платежу до 21 числа кожного календарного місяця, тому, на думку заявника, право вимоги кредитора починається окремо по кожному простроченому щомісячному платежу, починаючи від дня, коли відбулося це порушення; помісячний розрахунок заборгованості відсутній, тому неможливо з`ясувати, у якому місяці вона виникла, чи відбувалися погашення заборгованості; письмової вимоги про усунення порушень умов кредитного договору Заявником Банк не направляв, а тому заявник вважає, що приватний нотаріус не міг мати безспірних доказів наявності визначеної суми боргу.

Статтею 149 ЦПК України передбачено підстави для забезпечення позову.

Так, згідно частини першої зазначеної статті, суд, за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачено підстави для забезпечення позову.

Так, відповідно до пунктів другого, третього, четвертого та десятого частини першої вказаної статті, позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Також, відповідно до частини другої статті 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Щодо зустрічного забезпечення, заявник зазначив, що ззаходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Оцінка співмірності здійснюється, серед іншого, з урахуванням співвідношення права та інтересу, які просить захистити заявник, вартості майна, на яке накладається арешт, або майнових наслідків заборони відповідачу вчинення певних дій. При цьому в ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначається розмір зустрічного забезпечення або інші дії, які повинен вчинити заявник у порядку зустрічного забезпечення, а також строк його надання, який не може перевищувати десяти днів з дня постановления ухвали.

Заявник вважає, що ризик негативних наслідків завданих Банку забезпеченням позову є мінімальним у порівнянні з ризиком, який нею будуть понесені.

Обрані заходи до забезпечення позову не мають наслідком припинення господарської діяльності Банку, не призведуть до погіршення стану належного йому майна чи зниження його вартості.

Вимоги Заявника не носять грошового характеру, на теперішній час у неї відсутня інформація з приводу можливих збитків Банку, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. Разом з тим, Банк не позбавлений права подати до суду відповідне клопотання, яке підлягає розгляду протягом строків, встановлених ст.154 ЦПК України.

На підставі викладеного, Заявник виражає попередню готовність компенсувати можливі збитки Банку, пов`язані із забезпеченням позову, розмір яких буде ними обгрунтований у відповідних клопотаннях.

Дослідивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів, з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 5 ст. 151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

До розгляду заяви, заявником сплачено судовий збір за заяву про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд керується тим, що між сторонами виник спір, а також, що виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог може бути утрудненим чи неможливим.

На переконання суду, з врахуванням матеріального стану позивача, та виниклих правовідносин, суд вважає, що зустрічне забезпечення у даній справі не підлягає застосуванню.

Отже, виходячи з досліджених у судовому засіданні матеріалів заяви та системного аналізу наведених норм права, суд прийшов до висновку, що заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову, передбачений нормами чинного законодавства, є доцільним в рамках даної справи та співмірним із заявленими вимогами.

Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як невжиття даного виду забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення, у разі відчуження відповідачем вказаного належного майна на користь третіх осіб.

Керуючись ст. 149, ст. 151-154 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса № 7492 від 01.04.2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, задовольнити.

Забезпечити позов до ухвалення остаточного судового рішення по даному спору, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса № 7492 від 01.04.2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості, в розмірі 22246,16 гривень, до ухвалення остаточного судового рішення по даному спору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено у порядку та строки, передбачені ст.153, 353, 354 ЦПК України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: Н.В. Мирончук

27.05.19