АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/727/19Головуючий у 1-й інстанції Тептюк Є.П. Доповідач в апеляційній інстанції Фетісова Т.Л.
Категорія: 302000000
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач Фетісова Т.Л.

судді Гончар Н.І., Сіренко Ю.В.

секретар Торопенко Н.В.

учасники справи:

позивач (скаржник) - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Черкаська РДА Черкаської області, ТОВ «Приват-Агро-Білозіря», державний реєстратор виконавчого комітету Старосільської сільської ради Городищенського району Лук`янова Наталія Валентинівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача на заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 02.04.2019 (ухвалене о 14 год. 56 хв. у залі судових засідань Черкаського районного суду, повний текст складено 05.04.2019, суддя в суді першої інстанції Тептюк Є.П.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської РДА Черкаської області, ТОВ «Приват-Агро-Білозіря», державного реєстратора виконавчого комітету Старосільської сільської ради Городищенського району Лук`янової Наталії Валентинівни про визнання незаконним розпорядження, визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію та зобов`язання вчинити певні дії, :

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся 19.10.2018 до суду з вищевказаним позовом, яким просив визнати незаконним розпорядження Черкаської РДА №356 від 22.11.2016; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, площею 12,00 га, з кадастровим НОМЕР_1 , укладений між Черкаською РДА та ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я»; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №33058552 від 21.12.2016, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Старосільської сільської ради Городищенського району Лук`яновою Н.В.

В обґрунтування вказав на те, що ним на підставі розпорядження Черкаської РДА №266 від 09.09.2016 була замовлена у ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Ця технічна документація разом з копією у електронному вигляді ним була подана до державного кадастрового реєстратора для перевірки на відповідність вимогам законодавства. Після перевірки державним кадастровим реєстратором технічної документації та успішної реєстрації земельної ділянки, їй був присвоєний кадастровий НОМЕР_1 та виданий позивачу витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.10.2016 з одночасним проставленням штампа-відмітки на титульній сторінці технічної документації.

Також розпорядженням №356 від 22.11.2016 «Про затвердження технічної документації із землеустрою» затверджено технічну документацію ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я». На підставі вищевказаного розпорядження, 30.11.2016 між Черкаською РДА та ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я» укладено договір оренди землі, за яким останньому передано в оренду земельну ділянку, площею 12,00 га, з кадастровим НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району. На підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Старосільської сільської ради Городищенського району Лук`янової Н.В. від 21.12.2016 №33058552 за ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я» зареєстровано право оренди зазначеної земельної ділянки.

Позивач вважає вказане розпорядження РДА незаконним, оскільки воно порушує його права та є таким, що прийняте всупереч норм законодавства, так як рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02.04.2018, яке набрало законної сили, визнано неправомірними дії державного кадастрового реєстратора управління Держгеокадастру у Черкаському районі Заєць М.І. щодо проставлення позначки на титульній сторінці технічної документації із землеустрою ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я» та на кадастровому плані земельної ділянки, площею 12,00 га, що виготовлено ФОП ОСОБА_2 ; скасовано проставлену позначку, яку здійснила державний кадастровий реєстратор управління Держгеокадастру у Черкаському районі Заєць М.І. на титульній сторінці технічної документації із землеустрою ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я» та на кадастровому плані земельної ділянки, площею 12,00 га, що виготовлено ФОП ОСОБА_2

Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 02.04.2019 у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що прийняте РДА розпорядження про затвердження технічної документації є ненормативним актом, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання, отже його скасування не породжує наслідків для власників земельних ділянок. Також скасування позначки про погодження проекту землеустрою не свідчить про недійсність договору оренди землі (який укладено з його використанням) та необхідність скасування державної реєстрації прав за таким договором.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано 15.04.2019 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, він просить рішення суду скасувати та постановою задовольнити позовні вимоги в справі. Скаржник зазначає, що ст. 55 ЗУ «Про землеустрій», яку застосував суд при вирішення справи, не стосується правовідносин, що наявні між сторонами. Технічна документація із землеустрою, яку подало ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я» до Черкаської РДА підлягала затвердженню на підставі оспореного розпорядження від 22.11.2016. Скаржник вважає, що відсутність проставленої державним кадастровим реєстратором позначки про перевірку є перешкодою для затвердження державним органом такої документації, що вбачається з п.75 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ №1051 від 17.10.2012. Зазначену позначку державного кадастрового реєстратора скасовано адміністративним судом. Документація із землеустрою, яку ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я» подало на затвердження до РДА, не відповідає вимогам законодавства, отже спірне розпорядження, яким її затверджено, є незаконним. Відповідно, договір оренди землі, що укладено згідно оспореного розпорядження, та реєстрація прав за ним також є незаконними.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив суд її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно розпорядження Черкаської РДА від 09.09.2016 №266 «Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою» Даценку О.І. надано дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо передачі нерозподілених (не витребуваних) земельних ділянок, паїв загальною площею 12,0 га в оренду терміном на 5 років (до моменту отримання їх власниками документів на право власності на земельні ділянки) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані у адміністративних межах Білозірської сільської ради, за межами населеного пункту.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ -016 від 19.10.2016 державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_1 площею 12,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, форма власності - державна, що знаходиться на території Білозірської сільської ради Черкаського району, проведена 19.10.2016 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у натурі.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 31.10.2016, яку прийнято Черкаською РДА, він просить затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 12,00 га з передачею нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок (паїв) в оренду на 5 років (до моменту отримання їх власниками документів на право на право власності на земельні ділянки) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за межами населеного пункту в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району.

Одночасно розпорядженням Черкаської РДА №356 від 22.11.2016 «Про затвердження технічної документації із землеустрою» ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я» (оспорювань в цій справі) затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 12,00 га з передачею нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок (паїв) в оренду на 5 років (до моменту отримання їх власниками документів на право на право власності на земельні ділянки) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за межами населеного пункту в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту та вказану земельну ділянку передано у оренду терміном на 7 років.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №76463144 від 21.12.2016 за ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я» зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 12,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за межами населеного пункту в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту на підставі договору оренди землі б/н від 30.11.2016 строком на 7 років з правом пролонгації, орендодавець - Черкаська РДА.

З додаткової угоди, укладеної між Черкаською РДА та ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я», вбачається, що 02.08.2018 договір оренди, укладений між ними на підставі оспорюваного розпорядження №356 від 22.11.2016, припинений в зв`язку із відмовою орендаря від користування земельною ділянкою, про що зроблений відповідний запис до державного реєстру речових прав на нерухоме майно 27.09.2018.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2018 залишено без змін рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02.04.2018, яким визнано неправомірними дії державного кадастрового реєстратора управління Держгеокадастру у Черкаському районі Заєць М.І. щодо проставлення позначки на титульній сторінці технічної документації із землеустрою ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я» та на кадастровому плані земельної ділянки площею 12,0 га, що виготовлена ФОП ОСОБА_2 ; скасовано проставлену позначку, яку здійснила державний кадастровий реєстратор управління Держгеокадастру у Черкаському районі Заєць М.І. на титульній сторінці технічної документації із землеустрою ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я» та на кадастровому плані земельної ділянки площею 12,0 га, що виготовлено ФОП ОСОБА_2

Позивач у цій справі вважає, що спірне розпорядження РДА є незаконним та підлягає до скасування, оскільки ним затверджено технічну документацію на землю, яка містить позначку державного кадастрового реєстратора, що скасована адміністративним судом. Також підлягають до скасування відповідний договір оренди землі та державна реєстрація прав за ним, що ґрунтуються на оспореному розпорядженні РДА.

Правовідносини, які виникли між сторонами справи на підставі вищенаведених фактичних обставин, мають наступне правове регулювання.

Як вірно вказав суд першої інстанції, відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ст.123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Відповідно до ч.1 ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до вимог ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Реєстрація права власності на земельну ділянку проводиться лише в порядку виконання вимог ч.1 ст.116 ЗК України шляхом прийняття відповідного рішення уповноваженого органу на підставі відповідної землевпорядної документації, розробленої, погодженої та затвердженої в порядку, визначеному ст.ст.122-123 ЗК України.

Згідно ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У ст.13 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» вказано, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Статтею 55 ЗУ «Про землеустрій» визначено вимоги до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Редакція цієї статті на момент прийняття оспорюваного розпорядження РДА від 22.11.2016 не передбачала наявності позначки державного кадастрового реєстратора, як обов`язкової вимоги до технічної документації.

Отже незаконність позначки державного кадастрового реєстратора, про яку вказує позивач, сама по собі не може свідчити про наявність підстав для скасування оспореного у цій справі розпорядження РДА, що спростовує відповідні твердження скаржника в цій справі.

Посилання скаржника на п.75 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ №1051 від 17.10.2012, за обставин, встановлених при розгляді справи, не спростовує зазначених висновків, адже вказаний Порядок регламентує діяльність державного кадастрового реєстратора при веденні Державного земельного кадастру, а не органів державної влади чи місцевого самоврядування, які, як власники, здійснюють повноваження по розпорядженню земельними ділянками, що відносяться, відповідно, до земель державної чи комунальної власності.

Крім того, судом вірно вказано, що Конституційний Суд України в п.4 мотивувальної частини Рішення від 16.04.2009 №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Прийняте відповідачем (як суб`єктом владних повноважень) розпорядження про затвердження технічної документації є ненормативним актом, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акта не породжує наслідків для власників земельних ділянок, відтак обраний спосіб захисту порушених прав (оскарження рішення суб`єкта владних повноважень про розпорядження земельною ділянкою) не забезпечує їх реального захисту.

Вказаний правовий висновок міститься також в постанові ВС від 18.04.2018 у справі №802/950/17-а.

Також згідно положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ним Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, мас право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Зазначені положення законодавства кореспондуються також із роз`ясненнями, наданими Пленумом ВСУ судам України у п.2 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд констатує, що особа має право звернути до суду за захистом саме своїх прав, свобод чи інтересів. Право на позов має особа, права, свободи або інтереси якої порушені. Іншими словами, особа не має права звернутися до суду у разі, якщо права, за захистом яких вона звернулася, їй не належать. Така особа є неналежним позивачем і у позові їй слід відмовити. Тому при зверненні до суду позивач повинен доводити свою юридичну заінтересованість у справі. Завдяки такому підходу реалізується принцип диспозитивності цивільного процесу, закріплений ст.13 ЦПК України, відповідно до якого кожна особа самостійно вирішує: звертатися їй до суду чи ні.

Оскільки в позивача жодних прав щодо земельних ділянок, про які йдеться у спірному розпорядженні РДА від 22.11.2016 не виникало, вести мову про те, що цим розпорядженням порушено його права, не можна. Надання позивачу згоди на розроблення технічної документації для відведення земельної ділянки не свідчить про надання цієї землі йому в користування, адже відповідного рішення власник землі (в даному випадку орган виконавчої влади) не приймав.

Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що ст. 55 ЗУ «Про землеустрій» не стосується правовідносин, що наявні між сторонами, адже позивач обґрунтовує свої вимоги у справі наявністю недоліків в технічній документації, на підставі якої видано спірне розпорядження РДА, а саме - незаконної позначки державного кадастрового реєстратора. Зазначена ж правова норма визначає вимоги, які ставляться до форми та змісту технічної документації із землеустрою. Таким чином застосування ст. 55 ЗУ «Про землеустрій» в цій справі дозволяє перевірити обґрунтованість тверджень позивача.

Доказів того, що документація із землеустрою, яку ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я» подало на затвердження до РДА не відповідача вимогам законодавства, отже спірне розпорядження, яким її затверджено, є незаконним, скаржником суду надано не було, адже, як зазначалося вище, незаконність позначки державного кадастрового реєстратора сама по собі не може свідчити про неможливість використання відповідної технічної документації із землеустрою, оскільки правовими нормами (ст. 55 ЗУ «Про землеустрій») не передбачено її наявності як обов`язкової умови дійсності технічної документації із землеустрою.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки позивач не довів порушення його прав та незаконності спірного розпорядження РДА, підстав для визнання недійсним договору оренди землі, який укладено на його підставі, та скасування державної реєстрації прав за ним (похідні позовні вимоги) при судовому розгляді встановлено не було.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 02.04.2019 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід віднести на рахунок держави, оскільки скаржника звільнено від сплати судового збору згідно положень п.9 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» як інваліда ІІ групи.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 02.04.2019 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської РДА Черкаської області, ТОВ «Приват-Агро-Білозіря», державного реєстратора виконавчого комітету Старосільської сільської ради Городищенського району Лук`янової Наталії Валентинівни про визнання незаконним розпорядження, визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді віднести на рахунок держави.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 22.05.2019.

Суддя-доповідач

Судді