Справа № 600/231/18
Справа № 2/600/159/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Гриновець О.Б.,

з участю: секретаря судового засідання Липної О.А.,

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їхнього представника Крамара ОСОБА_3 .П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області, Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання недійсним державного акту на право власності та визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

позивачі звернулися в суд з вищевказаним позовом до відповідачів, згідно з яким просять «визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 18 грудня 2004 року на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку за кадастровим № НОМЕР_2 площею 2,5336 га. та скасувати його державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; визнати за ОСОБА_2 на Ѕ частки права на земельну частку пай, яке належало спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі сертифіката серії НОМЕР_3 , виданого на підставі рішення Козівської райдержадміністрації від 30 грудня 1996 року за №432; визнати за ОСОБА_1 на Ѕ частки права на земельну частку пай, яке належало спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі сертифіката серії НОМЕР_3 , виданого на підставі рішення Козівської райдержадміністрації від 30 грудня 1996 року за №432».

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що їх батькові ОСОБА_4 , згідно із сертифіката на право на земельну частку пай серії НОМЕР_3 належала земельна ділянка площею 2,53 га. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя він склав заповіт, згідно якого заповів усе своє майно, належне йому на день смерті в рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. 21.04.2000 року нотаріусом було видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину права на земельну частку пай, яка належала ОСОБА_4 .. 18.12.2004 року ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 2,53 га, кадастровий № НОМЕР_2 серії НОМЕР_1 від 18.12.2004 року. 30.11.2017 року нотаріусом було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину права на земельну частку (пай), яке належало ОСОБА_4 .. 17.01.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Козівської РДА Тернопільської області з метою оформлення технічної документації, однак їй було відмовлено у зв`язку із тим, що за сертифікатом серії НОМЕР_3 було видано держаний акт на право власності на землю від 18.12.2004 року ОСОБА_2 .. Таким чином, вважають, що ОСОБА_2 помилково було видано державний акт не на Ѕ частину спірної земельної ділянки, а на таку ділянку вцілому, у зв`язку з чим порушено право ОСОБА_1 .. На підставі вказаного, просять оскаржений державний акт визнати недійсним та скасувати його державну реєстрацію, визнавши за кожним з них право власності на Ѕ частини спірної земельної ділянки.

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 04.04.2018 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до розгляду, відкрито провадження за такою та призначено підготовче засідання (а.с.25).

27.08.2018 року на адресу суду надійшов відзив Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, у якому його представник вказував на те, що Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області не є належним відповідачем у цьому спорі, оскільки оскаржений держаний акт видавався Козівською районною державною адміністрацією Тернопільської області (а.с.38-39).

29.11.2018 року від представника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с.47).

29.11.2018 року ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області постановлено закрити підготовче провадження у цій справі та призначити її до судового розгляду по суті.

21.05.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача Козівської РДА Тернопільської області, згідно якого останній «не заперечує проти визнання позовних вимог, викладених у позовній заяві». При цьому, представник цього відповідача просив здійснювати розгляд справи у його відсутності (а.с.56).

В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, подавши заяви про проведення розгляду справи у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Частиною 6 ст.263 ЦПК України встановлено, що якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що батьком позивачів був ОСОБА_4 (а.с.15-17).

Останньому на підставі рішення Козівської РДА №432 від 30.12.1996 року було видано сертифікат на земельну частку (пай) розміром 2,86 умовних кадастрових гектара серії НОМЕР_3 (а.с.19).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого повторно 25.04.2017 року (а.с.14). При цьому, він на випадок своєї смерті заповів усе належне йому майно ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в рівних частинах (а.с.18).

21.04.2000 року позивачу ОСОБА_2 було видано завідувачем Козівської державної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину права на земельну частку (пай), яке належало померлому ОСОБА_4 на підставі сертифіката серії НОМЕР_3 , виданого на підставі рішення Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області від 30.12.1996 року за №432 (а.с.20).

В подальшому, на підставі розпорядження Козівської районної державної адміністрації від 24.03.2004 року №105 позивачу ОСОБА_2 було видано держаний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,53 га, кадастровий № НОМЕР_2 серії НОМЕР_1 від 18.12.2004 року (а.с.21).

30.11.2017 року державним нотаріусом Бережанської державної нотаріальної контори Гетьман І.М., Огірчук М.І. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину права на земельну частку (пай), яке належало спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі сертифіката серії НОМЕР_3 , виданого на підставі рішення Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області від 30.12.1996 року за №432 (а.с.22).

Листом №01-231/01-10 від 17.01.2018 року відповідачем Козівської районною державною адміністрацією Тернопільської області було відмовлено позивачу ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо визначення меж земельної ділянки у зв`язку з тим, що за сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,5336 га, кадастровий № НОМЕР_2 серії НОМЕР_1 від 18.12.2004 року на ім`я ОСОБА_2 .. У зв`язку з цим рекомендовано позивачу ОСОБА_1 звернутися до суду із «відповідною позовною заявою» (а.с.23).

Таким чином, як встановлено судом, позивач ОСОБА_2 отримавши свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину права свого батька на земельну частку (пай) отримав державний акт на таку земельну ділянку вцілому.

Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Пунктом «г» ч.1 ст.81 ЗК України, яка кореспондує положенням ч.1 ст.131 цього ж кодексу встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України, способами захисту прав на земельні ділянки є: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відтак, очевидним є порушення прав іншого спадкоємця ОСОБА_4 ОСОБА_1 , якій також було видано свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину згаданого права ОСОБА_4 на земельну частку (пай), а тому суд дійшов до висновку про підставність та обґрунтованість позову в частині визнання недійсним державного акта на право власності на спірну земельну ділянку та скасування його державної реєстрації.

Позивачами, серед іншого, заявлено також позовні вимоги про визнання за кожним з них права власності на Ѕ частину права на земельну частку пай, яке належало спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі сертифіката серії НОМЕР_3 , виданого на підставі рішення Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області від 30.12.1996 року за №432.

Частиною 1 ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Під час розгляду справи, судом не встановлено факту/фактів оспорення чи невизнання права позивачів іншими особами чи втрати ними документів, що посвідчують таке їхнє право. Більше того, кожним із позивачів надано свідоцтва про право на спадщину на відповідну частину спадщини, а саме майнових прав спадкодавця ОСОБА_4 ..

З врахуванням вказаного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів щодо визнання за кожним з них права власності на Ѕ частину права на земельну частку пай, належного ОСОБА_4 є безпідставними та необґрунтованими, адже позивачами не доведено порушення такого права чи його невизнання будь-якими іншими особами чи втрату ними документів, що посвідчують такі їх права.

Відтак, заявлений ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позов слід задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 12, 13, 77-81, 141, 206, 247, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області, Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання недійсним державного акту на право власності та визнання права власності задовольнити частково.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 18.12.2004 року на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2 площею 2,5336 га та скасувати його державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності за ОСОБА_2 на Ѕ частки права на земельну частку пай, яке належало спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі сертифіката серії НОМЕР_3 , виданого на підставі рішення Козівської райдержадміністрації від 30.12.1996 року за №432 та визнання права власності за ОСОБА_1 на Ѕ частки права на земельну частку пай, яке належало спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі сертифіката серії НОМЕР_3 , виданого на підставі рішення Козівської райдержадміністрації від 30.12.1996 року за №432 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з врахуванням вимог п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_4 , виданий Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 27.06.2002 року, РНОКПП НОМЕР_5 .

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_6 , виданий Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 22.03.2000 року, РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач Козівська районна державна адміністрація Тернопільської області; місцезнаходження: вул. Грушевського, 38, смт. Козова, Козівський район, Тернопільська область; .

Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області; місцезнаходження: вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль; .

Суддя О.Б.Гриновець