Справа № 463/731/18 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/1637/18 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Цапа П.М.,

адвоката Черги Н.І. - представника позивачки ОСОБА_3,

Мірошнікова П.В. - представника ПАТ «Державний ощадний банк України»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (в подальшому - «Банк»), треті особи ОСОБА_5 і ОСОБА_6, в кінцевій редакції позовних вимог якого просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з Банку на її користь 149 508 грн. 82 коп. матеріальної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що треті особи, будучи службовими особами відповідача, шляхом обману заволоділи її грошовими коштами, а саме 11 000 гривень та 5287 доларами США. Винність працівників відповідача у скоєнні злочину відносно неї стверджується вироком Личаківського районного суду м. Львова від 9 березня 2017 року та ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2017 року. Посилаючись на статтю 1172 ЦК України вважає, що завдану майнову та моральну шкоду повинен нести відповідач. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останнього (а.с. 1-6, 130-132).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в користь ОСОБА_3 149 508 гривень 82 копійки.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в дохід держави 1 495 гривень 09 копійок судового збору (а.с. 153-154).

Дане рішення оскаржив представник відповідача.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що суд, вірно встановивши в якій сумі іноземної валюти відбулося злочинне заволодіння коштами потерпілої особи, невірно визначив розмір (суму) завданої майнової шкоди внаслідок цього заволодіння, яка підлягає вираженню у національній валюті (гривні) на момент фактичного заволодіння.

Також звертає увагу на те, що вироком Личаківського районного суду м. Львова від 09.03.2017 року встановлено, що загальна сума завданих збитків внаслідок заволодіння грошовими коштами позивачки ОСОБА_3 складає 53 163 грн., а не 149 508 грн. 82 коп., які були присудженими до стягнення з Банку оскаржуваним рішенням (а.с. 158-161).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивачки, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 1 статті 82 ЦПК України - що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається учасниками справи (в тому числі - і Банком), що в результаті злочинних дій працівниці Банку ОСОБА_5 (третьої особи по справі) під час виконання нею своїх службових обов'язків остання, зловживаючи своїм службовим становищем, протягом періоду з 16.01.2009 року по 03.06.2013 року умисно заволоділа грошовими коштами позивачки ОСОБА_3 на загальну суму 11 000 грн. та 5 287доларів США, якими розпорядилась на власний розсуд: наведене встановлено вироком Личаківського районного суду м. Львова від 09 березня 2017 року, який в згаданій частині ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2017 року було залишено без змін і в цій частині він набрав законної сили (а.с. 21-31, 32-41).

Тобто, працівницею Банку ОСОБА_5 під час виконання нею своїх службових обов'язків було заподіяно позивачці майнової шкоди в обсязі 11 000 грн. та 5 287 доларів США., а не 53 163 грн., як зазначено у доводах апеляційної скарги.

У відповідності до частини 1 статті 1172 ЦК України Банк зобов'язаний відшкодувати позивачці ОСОБА_3 майнову шкоду завдану його працівником ОСОБА_5 під час виконання останньою своїх трудових (службових) обов'язків, яка (майнова шкода) у відповідності до частини 1 ст. 1166 ЦК України підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

За змістом роз'яснень, які містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами), при визначенні розміру відшкодування шкоди, слід враховувати, що відшкодування шкоди можливо:

-шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості (в даному випадку - зобов'язання Банку надати (повернути) позивачці ОСОБА_3 саме 5 287доларів США);

або

-шляхом відшкодування потерпілому (ОСОБА_3) в повному обсязі збитків відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна (в даному випадку - реальної вартості доларів США (згідно з офіційним курсом долара США, встановленим Національним Банком України) на час розгляду справи).

Позивачка вправі була заявити свої позовні вимоги до Банку у національній валюті - гривні.

З урахуванням вище наведеного, не можуть прийматися до уваги доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд невірно визначив розмір (суму) завданої майнової шкоди, яка підлягає вираженню у національній валюті (гривні) на момент фактичного заволодіння, оскільки заподіяні внаслідок злочину збитки підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до реальної вартості втраченого майна (доларів США) на час розгляду справи.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 червня 2018 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 21 лютого 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.