Постанова

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 712/8578/16-ц

провадження № 61-23205св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Черкаська міська рада Черкаської області,

третя особа: Черкаська державна нотаріальна контора,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Черкаської області в складі суддів: Ювшина В. І., Пономаренка В. В., Сіренка Ю. В., від 15 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (далі - Цивільний процесуальний кодекс України), у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Черкаської міської ради Черкаської області, третя особа: Черкаська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після її тітки - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси в складі судді Троян Т. Є. від 30 серпня 2016 року позов ОСОБА_1 до Черкаської міської ради Черкаської області, третя особа: Черкаська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку на прийняття спадщини задоволено частково. Визнано причину пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини після смерті рідної тітки - спадкодвця за законом - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , поважною. Визначено ОСОБА_1 додатковий достатній строк для прийняття даної спадщини за законом після смерті спадкодавиці ОСОБА_3 терміном на два місяці. Початком плину цього строку визначено день вступу рішення суду в законну силу.

Вчинені позивачем дії щодо оскарження рішення суду першої інстанції

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, у лютому 2017 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на указане судове рішення.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 15 березня 2017 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 30 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 , до Черкаської міської ради Черкаської області, третя особа: Черкаська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку на прийняття спадщини закрито.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_2 не входить до кола осіб, які мають право на спадкування після смерті ОСОБА_3 . Право власності на квартиру АДРЕСА_1 особа, яка подала апеляційну скаргу, набула 29 грудня 2016 року. З огляду на зазначене, на час ухвалення рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 30 серпня 2016 року про визначення ОСОБА_1 додаткового строку на прийняття спадщини, права ОСОБА_2 порушені не були, а суд першої інстанції не вирішував питання про права та обов`язки останньої.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанцій, на думку скаржника, не повно дослідив подані нею до матеріалів справи докази та дійшов помилкових висновків про закриття апеляційного провадження у даній справі за її апеляційною скаргою. Скаржник указала, що з 14 грудня 2016 року вона є власником квартири, яка зазначена, як спадкове майно у даній справі, у зв`язку із чим рішення суду першої інстанції впливає на її права і вона має право на оскарження такого рішення.

Доводи інших учасників справи

У травні 2017 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що обставини справи щодо права особи, яка подала апеляційну скаргу, на оскарження рішення районного суду у даній справі судом апеляційної інстанції встановлені повно та правильно. Станом на момент ухвалення рішення районним судом ОСОБА_2 не була власником спадкового майна та/або спадкоємцем померлої, у зв`язку із чим її права указаним рішенням порушено не було. У відзиві на касаційну скаргу заявник просила відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

Обставини справи, встановлені судами

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення Соснівського районного суду м. Черкаси у даній справі ухвалено 30 серпня 2016 року.

ОСОБА_2 не була учасником даної справи.Остання не є спадкоємницею та не входить до кола осіб, які мають право на спадкування після смерті ОСОБА_3

У лютому 2017 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на указане судове рішення.

Право апеляційного оскарження рішення районного суду ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що 14 грудня 2016 року вона придбала квартиру, яка є спадковим майном після смерті ОСОБА_3 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України в редакції, чинній на момент ухвалення рішення суду першої інстанції, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом положень статей 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно статті 3 ЦПК України у відповідній редакції кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однією з основних засад судочинства відповідно до пункту 8 статті 129 Конституції України є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз`яснено, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини 3 статті 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Установивши, що особа, яка подала апеляційну скаргу набула права власності на спірну квартиру після ухвалення рішення суду першої інстанції і врахувавши, що на час ухвалення такого рішення права ОСОБА_2 порушені не були, а суд першої інстанції не вирішував питання про права та обов`язки останньої, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття апеляційного провадження у даній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2

Доводи касаційної скарги щодо незаконності та необгрунтованості оскарженого судового рішення спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками апеляційного суду.

Доводи касаційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із висновком суду апеляційної інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені апеляційним судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Згідно вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації», у справі «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Згідно із частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 400, 401, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 15 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко