Справа № 752/6142/19
Провадження №: 4-с/752/159/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Манченка Олексія Станіславовича, боржник: ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в:

27.03.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Останню мотивувала тим, що 18.12.2018 року Голосіївським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № 1-32/12 з примусового виконання вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 03.11.2014 року, котрий набрав законної сили 09.03.2017 року, про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 солідарно на її користь у відшкодування моральної шкоди 50 000,00 грн.

25.01.2019 року вказаний виконавчий лист було пред`явлено до виконання до Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, однак, старшим державним виконавцем Манченком О.С. 28.01.2019 року було винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання в зв`язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника, що є обов`язковим для зазначення у виконавчому документів.

Вважає, що дії державного виконавця щодо винесення вказаного повідомлення є неправомірними і такими, що суперечать положенням Закону України "Про виконавче провадження", а тому просила задовольнити її скаргу.

Представник скаржника - адвокат Омельченко І.В., в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій обґрунтування скарги та її вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутність.

Представник Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів.

У порядку ч. 2 ст. 274 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що повідомленням старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Манченком О.С. від 28.01.2019 року було повернуто стягувачу виконавчий лист № 1-32/12 з примусового виконання вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 03.11.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 28, п. п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, котрим з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди стягнуто 50 000,00 грн., без прийняття до виконання з посиланням на те, що виконавчий документ не відповідає вимогам п. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків (а.с. 7, 8).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Гарантії прав учасників виконавчого провадження є невід`ємними від юридичних гарантій законності, під якими розуміють передбачені законом спеціальні засоби впровадження охорони та, у разі порушення, відновлення законності.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Законі України "Про виконавче провадження", що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України та ч. 1 ст. 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20.01.2012 року № 2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Пункт 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" містить вимоги до виконавчого документа, у якому, зокрема, має бути зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення , якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Тобто, у разі не зазначення індивідуального ідентифікаційного номера (реєстраційного номера облікової картки платника податків) у рішенні суду, судовому наказі, згідно із п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу державної податкової служби із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника.

Тому, відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного коду боржника не є підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у Правовому висновку Верховного Суду України в постанові від 25.06.2014 року у справі № 6-62цс14.

Як встановлено в судовому засіданні, суду відомості про ІПН боржника не було надано, а у заявника відсутні можливості без згоди боржника отримати дані, на підставі відсутності яких державним виконавцем було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, суд надходить до висновку про те, що старший державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, не використав в повному обсязі надані йому права, не виконав обов`язки, покладені на нього як державного виконавця Законом України "Про виконавче провадження", а тому такі дії державного виконавця є неправомірними.

При таких обставинах скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст. ст. 4, 18 Законом України "Про виконавче провадження", керуючись ст. ст. 13, 447-451 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Манченка Олексія Станіславовича, боржник: ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Манченка Олексія Станіславовича щодо повернення виконавчого листа № 1-32/12, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 18.12.2018 року, без прийняття до виконання.

Скасувати повідомлення старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Манченка Олексія Станіславовича від 28.01.2019 року про повернення виконавчого листа № 1-32/12, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 18.12.2018 року, без прийняття до виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя В.С. Хоменко