Справа № 361/3462/17
Провадження № 2/361/65/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.,

при секретарях - Бас Я.В., Латенко Л.П., Смірнова І.В.,

Мищенко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про захист прав споживачів, визнання кредитного договору, договору іпотеки та договорів поруки недійсними,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про захист прав споживачів, визнання кредитного договору, договору іпотеки та договорів поруки недійсними.

Позивач зазначала, що 27 вересня 2006 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №k2u4GL00260010. Зазначений договір підписаний сторонами із визначенням його змісту на основі стандартної форми, запропонованої банком для будь-яких клієнтів-фізичних осіб.

Згідно умов кредитного договору, позивачу повинні були бути надані кредитні кошти у розмірі 38850 доларів США строком погашення до 27 вересня 2021 року зі сплатою 12,00% річних за користування кредитними коштами.

Також з позивачем було укладено договір іпотеки б/н від 27 вересня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Авраменко Н.А.

Вказаний кредитний договір позивач вважає недійсним, оскільки кредитних грошових коштів у розмірі 38850 доларів США вона не отримувала ні з каси банку, ні на свій поточний рахунок, якого також відкрито не було. Іншого способу надання кредиту в іноземній валюті фізичній особі на території України не існує.

Пунктами 1.2 та 2.1.2. кредитного договору №k2u4GL00260010 вказано, що для виконання цього договору банк відкриває позичальникові рахунок НОМЕР_4, НОМЕР_6 та НОМЕР_7, які позивачу не відкривалися, про що свідчить відсутність укладання договорів про відкриття вищевказаних рахунків позичальнику.

Вказаний кредитний договір позивачем було підписано під впливом обману з боку банку, а окрім того, сторонами не узгоджено всіх істотних умов договору, оскільки узгоджені у договорі розмірами відсоткової ставки за кредитом не відповідають фактично встановленим у договорі розмірам.

Також, всупереч п. 2. ст. 11, п.2 ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів», банк не повідомив позивачу найменування нормативних документів, вимогам яких повинна відповідати продукція - кредит (саме як і договір, що є його невід`ємною частиною).

Крім того, банк не виконав інших норм законодавства, не надавши перед укладанням договору всієї інформації згідно п.2. ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг».

Відповідно до висновку незалежного аудитора від 29 жовтня 2015 року, ефективна процентна ставка за кредитом складає 13,243%, у той час як в договорі зазначено процент у розмірі 12,00 %. Відповідно позивач під час укладення договору не міг знати ні ефективну процентну ставку, ні абсолютне значення подорожчання кредиту.

Таким чином, волевиявлення учасників спірного кредитного договору не відповідає реальній їх волі, зокрема волі позивача, на умовах сплати ефективної відсоткової ставки, що у дійсності складає 13,243%.

Таким чином, недійсність основного зобов`язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, тому є підстави визнати недійсним і договір іпотеки, посвідчений нотаріусом та договори поруки.

Також договір іпотеки є недійсним з огляду на те, що згідно розділу 12 (перехід права власності) договору купівлі-продажу квартири від 27 вересня 2006 року, а також згідно ст.ст. 182, ч.4 ст. 334, 657 ЦК України, право власності на майно у покупця виникає з моменту державної реєстрації договору купівлі-продажу у відповідних державних органах. Договір купівлі-продажу підлягає державній реєстрації. Позивач зареєструвала квартиру та отримала право власності на неї лише 29 вересня 2006 року.

Тому, на дату укладання договору іпотеки б/н від 27.09.2006 р. позивач ще не отримала права власності на квартиру та не могла нею розпоряджатися, тобто передавати в іпотеку, тому договір іпотеки є недійсним.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати недійсним з моменту підписання кредитний договір від 27.09.2006 р. №k2u4GL00260010, підписаний між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк», договір іпотеки б/н від 27.09.2006 р., укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк», посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Авраменко Н.А., зареєстрований в реєстрі за № 11346, 11347, договір поруки від 27.09.2006 р., укладений між ОСОБА_7 та ПАТ КБ «ПриватБанк», договір поруки від 27.09.2006 р., укладений між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк», договір поруки від 27.09.2006 р., укладений між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» та договір поруки від 27.09.2006 р., укладений між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9 позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні позовній заяві, просив суд про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» Стадніков Д. В. позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення в повному обсязі. Просив суд про застосування строку позовної давності.

В судове засідання треті особи ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.ст. 12,13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 27 вересня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позивачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №k2u4GL00260010, відповідно до якого фінансова установа зобов`язалася надати позичальникові кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 27.09.2006 р. по 27.09.2021 р. включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в розмірі 38 850,00 доларів США на придбання 1-но кімнатної квартири, а також у розмірі 2732,20 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 497,64 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. (а.с.10-13 том І).

Відповідно до п.1.2 кредитного договору, для виконання даного договору банк відкриває позичальнику рахунок НОМЕР_4 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості, кредитний рахунок НОМЕР_2, рахунок по відсотках НОМЕР_8, рахунок для обліку комісії і винагороди НОМЕР_9.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №k2u4GL00260010 від 27 вересня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 27.09.2006 р., посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Авраменко Н.А., зареєстрований в реєстрі за №11346, предметом якого є однокімнатна квартира загальною площею 29,50 кв.м., житловою площею 17,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14-19 том І).

Також, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №k2u4GL00260010 від 27 вересня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 були укладені договори поруки від 27 вересня 2006 року за №№ k2u4GL00260010/3, k2u4GL00260010/3, НОМЕР_1 1, НОМЕР_1 /2 (а.с.23-27 том І).

З метою з`ясування обставин, що мають істотне значення для справи і потребують спеціальних знань, судом було призначено судово-бухгалтерську експертизу та доручено її проведення Київській незалежній судово-експертній установі (КНСЕУ) (а.с.81-83 том ІІ).

Згідно висновку судового експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи по цивільній справі №361/3462/17 №2541 від 21 червня 2018 року, відповідно Постанови Правління НБУ №337 від 14.08.2003 р. «Про затвердження Інструкції про касові операції в банках України», видатковий касовий ордер призначений для видачі готівки працівникам банку за внутрішньобанківськими операціями та за своєю сутністю не передбачає надання готівки іноземної валюти фізичним особам. В зв`язку відсутністю в наявних матеріалах справи первинних документів (в т.ч. заяви на видачу готівки), передбачених вимогами Постанови Правління НБУ №337 від 14.08.2003 р. «Про затвердження Інструкції про касові операції в банках України», не видається за можливе підтвердити операцію надання кредитних коштів у розмірі 38850,00 доларів США за кредитним договором №k2u4GL00260010 від 27.09.2006 р.

В результаті дослідження наявної в матеріалах справи виписки по рахунку № НОМЕР_2 за період з 27.09.2006 р. по 22.01.2018 р. (а.с.6-10 том ІІ) встановлено відображення 27.09.2006 р. операції перерахування коштів у сумі 38 850,00 доларів США з рахунку № НОМЕР_2 на рахунок каси банку № НОМЕР_3 з призначенням платежу «ВЫДАЧА КРЕД.СРЕДСТВ СОГЛ. КРЕД. ДОГ. K2U4GL00260010 ОТ 27.09.2006 Г.». В зв`язку з відсутністю в наявних матеріалах справи первинних документів (в т.ч. заяви на видачу готівки), передбачених вимогами Постанови Правління НБУ №337 від 14.08.2003 р. «Про затвердження Інструкції про касові операції в банках України», не видається за можливе підтвердити операцію надання кредитних коштів у розмірі 38850,00 доларів США за кредитним договором №k2u4GL00260010 від 27.09.2006 р. (а.с.10-13 том І), відображену у виписці по рахунку № НОМЕР_2 за період з 27.09.2006 р. по 22.01.2018 р.

В результаті проведеного дослідження в частині арифметичних розрахунків, виходячи з наданих на експертизу документів та керуючись умовами на момент укладення кредитного договору №k2u4GL00260010 від 27.09.2006 р. (а.с.10-13 том І), встановлена сукупна вартість кредиту (у процентному значені та у грошовому виразі) складає: - сукупна вартість кредиту у процентному значенні на момент укладення кредитного договору №k2u4GL00260010 від 27.09.2006 р. - 14,94%; - сукупна вартість кредиту у грошовому виразі на момент укладення кредитного договору №k2u4GL00260010 від 27.09.2006 р. - 51 313,02 доларів США.

За результатами проведеного дослідження в частині арифметичних розрахунків, враховуючи умови кредитування, викладені на момент укладення кредитного договору №k2u4GL00260010 від 27.09.2006 р., при сплаті ануїтетних платежів у розмірі 497,64 доларів США щомісячно, заборгованість за кредитним договором станом на травень 2021 року буде погашена в повному обсязі.

Враховуючи зазначене, при розрахунку з дотриманням умов кредитування, викладених на момент укладення кредитного договору №k2u4GL00260010 від 27.09.2006 р., сума щомісячного (ануїтетного) платежу 497,64 доларів США (визначеного п.1.1. кредитного договору), арифметично не узгоджується з терміном повернення кредиту 27.09.2021 р. (згідно п.1.1. кредитного договору). Таким чином, розрахований та зазначений банком у кредитному договорі №k2u4GL00260010 від 27.09.2006 р. розмір щомісячного платежу, арифметично необґрунтований та не узгоджується з кінцевим строком погашення заборгованості за кредитом.

Експертом було встановлено, що згідно вимог п.3 гл.2 розд.3 Постанови Правління НБУ №337 від 14.08.2003 р. «Про затвердження Інструкції про касові операції в банках України» приймання готівки іноземної валюти від клієнтів здійснюється на підставі заяв на переказ готівки та документів, установлених відповідною платіжною системою (квитанцій та ін. документів).

В зв`язку з відсутністю в матеріалах справи первинних документів (квитанцій, заяв на переказ готівки та ін. документів), на підставі яких сформовано виписку по рахунку НОМЕР_4 за період з 27.09.2006 р. по 24.02.2016 р. (а.с.80-87 том І), в межах наявних матеріалів не видається за можливе документально підтвердити операції внесення готівки позичальником на рахунок № НОМЕР_4 для погашення заборгованості за кредитним договором №k2u4GL00260010 від 27.09.2006 р.

Також згідно норм п.4 гл.3 розд. ІІІ Постанови Правління НБУ №337 від 14.08.2003 р. «Про затвердження Інструкції про касові операції в банках України», видача фізичним особам готівки іноземної валюти здійснюється за заявою на видачу готівки.

Згідно п.1.8 розд. І Постанови Правління НБУ №492 від 12.11.2003 р. «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах», наведено визначення поточного рахунку.

В зв`язку з відсутністю в наявних матеріалах справи первинних документів (в т.ч. заяви на видачу готівки), передбачених вимогами Постанови Правління НБУ №337 від 14.08.2003 р. «Про затвердження Інструкції про касові операції в банках України», не видається за можливе підтвердити операцію надання кредитних коштів за кредитним договором №k2u4GL00260010 від 27.09.2006 р., відображену у виписці по рахунку № НОМЕР_2 за період з 27.09.2006 р. по 22.01.2018 р. (а.с.104-127 том ІІ).

Проте, суд критично оцінює доводи позивача щодо ненадання інформації про вартість кредиту, остання міститься в кредитному договорі та у графіку погашення заборгованості, які вона підписала, чим фактично прийняла умови кредитного договору. Враховується судом і те, що з 27.09.2006 р. позивачем ОСОБА_1 виконуються умови вказаного кредитного договору, що вказує на їх визнання та розуміння з боку позичальника.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановила, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як встановлено в ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст.203 ЦК України та Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Стаття 230 ЦК України закріпила, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно п.9 ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів» у справах за позовами про захист прав споживачів, порушених внаслідок недостовірної або неповної інформації про товар (роботу, послугу) чи недобросовісної його реклами, суд має виходити з припущення, що споживач не має спеціальних знань про властивості та характеристики товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Згідно ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», підставою для визнання правочину недійсним може бути нечесна підприємницька практика.

Згідно п. 14 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», нечесною підприємницькою практикою є підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, зокрема, «Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо послуги.

Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України, недійсний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

Враховуючи те, що згідно висновку експерта №2541 від 21.06.2018 р., сукупна вартість кредиту у процентному значенні на момент укладення кредитного договору №k2u4GL00260010 від 27.09.2006 р. складає 14,94%, а також те, що при сплаті ануїтетних платежів у розмірі 497,64 доларів США щомісячно, заборгованість за кредитним договором станом на травень 2021 року буде погашена в повному обсязі, суд дійшов висновку про здійснення нечесної підприємницької діяльності ПАТ КБ «ПриватБанк».

Згідно із ч. 2 ст. 548 ЦК України, недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню.

Таким чином, недійсність основного зобов`язання спричиняє не дійсність правочину щодо його забезпечення, тому є підстави визнати недійсним і договір іпотеки, посвідчений нотаріусом та договори поруки.

У відповідності до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи, що про наявність недостовірної інформації в кредитному договорі позивачу стало відомо після проведення розрахунку аудитором, тобто 29.10.2015 р., а з даним позовом вона звернулася до суду 09 червня 2017 року, суд вважає, що строк звернення до суду позивачем пропущено не було.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про захист прав споживачів, визнання кредитного договору, договору іпотеки та договорів поруки недійсними.

Крім того, керуючись ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1920 грн.

Керуючись ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 203, 215, 229, 230, 236, 638, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним з моменту підписання кредитний договір від 27.09.2006 р. №k2u4GL00260010, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк».

Визнати недійсним договір іпотеки б/н від 27.09.2006 р., укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Авраменко Н.А., зареєстрований в реєстрі за № 11346.

Визнати недійсними договір поруки від 27.09.2006 р., укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», договір поруки від 27.09.2006 р., укладений між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», договір поруки від 27.09.2006 р., укладений між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та договір поруки від 27.09.2006 р., укладений між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 1920 (одна тисяча дев`ятсот двадцять) грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. С. Сердинський