Провадження № 8/641/2/2019 Справа № 641/8631/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Григор`єва Б.П.,

за участю секретаря судового засідання - Жигаліної Л.І., Максимової Т.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , Управління освіти Адміністрації Слобідського району м. Харкова, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Виконкому Харківської міської ради, Департаменту реєстрації Харківської міської ради, третя особа: Адміністрація Слобідського району м. Харкова про визнання розпорядження, свідоцтва на право власності, договору купівлі-продажу недійсними, скасування реєстрації права власності, -

В С Т А Н О В И В:

03.08.2018 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами, вказуючи, що Комінтернівським районним судом м. Харкова від 15.03.2017 року було ухвалено рішення по цивільній справі № 641/8631/15ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи: Харківська міська рада, управління освіти адміністрації Комінтернівського району м. Харкова, Управління комунального майна Харківської міської ради про визнання розпорядження, свідоцтва на право власності, договору купівлі- продажу недійсними, скасування реєстрації права власності.

Відповідно до вищевказаного рішення суду позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково, визнано недійсними розпорядження про приватизацію та свідоцтво на право власності на кімнату № 209 , яка знаходиться в АДРЕСА_2 .

Як вбачається з матеріалів цивільної справи та рішення суду, позивач ОСОБА_1 на підтвердження факту законності надання їй в користування спірної кімнати надала суду копію ордеру без зазначення дати його видання, без зазначення номера кімнати на її поселення до гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час розгляду справи судом було встановлено, що в 1989 році ОСОБА_1 , як вчителю початкових класів середньої школи № 44 Комінтернівського району м. Харкова, на підставі ордеру надано дозвіл на заселення в гуртожиток, що розташований, по АДРЕСА_2 , без зазначення номеру кімнати.

Під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 641/7692/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа: Харківська міська рада, про визнання договору купівлі-продажу та дарування кімнати АДРЕСА_2 недійсними, відповідачу ОСОБА_2 стало відомо, що позивач ОСОБА_1 надала суду оригінал та копію ордеру, без дати його видачі в якому міститься посилання на номер кімнати № 165 для заселення. При цьому, як вбачається з тексту рішення Комінтернівського райсуду м. Харкова від 15.03.2017 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 26.09.2017 року по цивільній справі № 641/8631/15-ц , копії яких також були досліджені місцевим судом, при розгляді справи, позивач ОСОБА_1 на підтвердження свого позову надала суду ордер та копії ордеру на заселення до гуртожитку по АДРЕСА_2 без зазначення номеру кімнати, цей письмовий доказ був досліджений судом, та йому була надана оцінка, а саме : законність надання їй в користування кімнати 209. В подальшому, при розгляді іншої цивільної справи № 641/7692/17, позивач ОСОБА_1 надала суду оригінал та копію ордеру на заселення її до гуртожитку по АДРЕСА_2 із зазначенням в ордері номеру кімнати 165. Всі інші реквізити в копіях ордерів ідентичні.

З вищевикладеного, вбачається, що копія ордеру без зазначення номеру кімнати, яка була надана суду позивачем ОСОБА_1 , як письмовий доказ обґрунтованості свого позову, не може вважатися достовірнім, хоча суд прийняв цей ордер як доказ законності надання в користування позивачеві ОСОБА_1 кімнати 209 в гуртожитку по АДРЕСА_2 . При цьому слід зазначити, що предметом спору є право користування та право власності на кімнату АДРЕСА_2 , а не на кімнату 165, яка зазначена в ордері.

З урахуванням того факту, що позивачеві ОСОБА_1 надавалась в користування, відповідно до ордеру, кімната 165 по АДРЕСА_2 , остання не має ніякого відношення до кімнати 209 , та її законні права та інтереси користування кімнатою 209, яка знаходиться в АДРЕСА_2 ніяким чином не порушені. Позов ОСОБА_1 було подано саме щодо захисту її порушеного права користування кімнатою 209, натомість відповідно до ордеру останній було виділено для поселення кімнату № 165 . При цьому слід зазначити, що ордер є єдиною правовою підставою для заселення до кімнати, або іншого житла.

За таких обставин, заявник вважає, що ордер на заселення ОСОБА_1 до кімнати АДРЕСА_2 є істотною для справи обставиною, нововиявленою обставиною яка не була встановлена судом, під час розгляду справи що спростовує факт порушеного права позивача ОСОБА_1 щодо кімнати 209 по АДРЕСА_2 .

Заявник просив скасувати рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.03.2017 року у справі № 641/8631/15-ц за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відмову в задоволенні позовних вимог за первісним позовом, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 надав копію ордеру виданого ОСОБА_1 , щодо поселення останньої в кімнату 165 яка розташована у будинку АДРЕСА_2 .

Позивач 28.03.2019 року надала відзив на заяву про перегляд рішення суду за нововиявленим обставинами в якому зазначила, що всі обставини на які посилається відповідач були відомі йому та встановлені судом.

Ухвалою суду від 20.05.2019 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення та стягнення комунальних послуг, - залишено без розгляду.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 підтримала вимоги відповідача ОСОБА_2 , з підстав, викладених у заяві, просила їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти заяви відповідача, зазначила, що будь-які підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинам відсутні.

Інші особи, які брали участь у справі в судове засідання не з`явились, повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення представника відповідача, позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення заяви по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.03.2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано недійсним рішення Виконкому Комінтернівської районної в м. Харкові ради № 203-14 від 19.08.2008 року про визнання ОСОБА_4 наймачем квартири АДРЕСА_2 . Визнано недійсним розпорядження відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради № 4749 від 11.09.2008 року. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 виданого 11.09.2008 року на ім`я ОСОБА_4 відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

В задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26.09.2017 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.03.2017 року залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно п. 4 вказаної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

За положеннями ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Частково задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_1 , суд оцінював сукупність наданих доказів, зокрема й інформацію яка відображена в копії ордеру наданої ОСОБА_1

Так в рішенні Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.03.2017 року зазначено, що згідно ордеру Комінтернівського РОНО, ОСОБА_1 - вчитель СШ № 44 направлена для поселення в гуртожиток за адресою: АДРЕСА_2 (номер в кімнаті в ордері не зазначений).

З копії ордеру наданого заявником ОСОБА_2 та оригіналу ордеру який був оглянутий в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 - вчитель СШ № 44 направлена для поселення в гуртожиток за адресою: АДРЕСА_2 , із зазначенням кімнати - 165.

Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Отже з аналізу ст. 58 Житлового кодексу можна зробити висновок, що єдиною підставою для вселення у житлове приміщення є ордер, який видається виконавчим органом місцевої ради на підставі рішення про надання житлового приміщення у будинках громадського чи державного житлового фонду.

Згідно п.1 розділу ІІ «Положення про гуртожитки» затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2018 року № 84, який був чинний на час ухвалення рішення, вселення до гуртожитків проводиться власником гуртожитку або уповноваженою ним особою на підставі ордера, форм якого наведена в додатку до цього положення, виданого відповідно до ст. 129 Житлового кодексу

З системного аналізу позовної заяви та матеріалів цивільної справи встановлено, що отримання ордеру ОСОБА_1 для проживання у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , та постійне проживання позивача у кімнаті 209 за вказаною адресою були підставами для задоволення позовних вимог, копія ордеру була врахована судом під час ухвалення рішення як доказ.

Судом під час ухвалення рішення від 15.03.2017 року не було встановлено обставину проте, що позивачу був виданий ордер саме на конкретно визначену кімнату АДРЕСА_2 , а зазначений доказ має суттєве зазначення для надання юридичної оцінки доказів, оскільки ордер є єдиною підставою для вселення у житлове приміщення.

Належність ордеру ОСОБА_1 на вселення в кімнату саме 165 є підставою вселення виключно в цю кімнату, а не будь-яку іншу, зокрема кімнату 209.

А отже порушення житлових прав ОСОБА_1 , на які остання посилалась як на підставу задоволення позовних вимог щодо кімнати 209 за адресою: АДРЕСА_2 - відсутні.

У відповідності до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

В силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених нею позовних вимог.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені безпідставно, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року).

З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України, викладених у постанові Пленуму від 30.03.2012 № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», вбачається, що передбачений ЦПК України перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Наявність обставин, які встановлені рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.03.2017 року, не були відомі заявнику, а також суду під час розгляду справи, є істотними для справи обставинами, які, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, дають підстави для перегляду рішення суду від 13.06.2016 року у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Враховуючи, що суд під час ухвалення рішення оцінював як доказ надану позивачем копію ордеру для її вселення без зазначення номеру кімнати, що вплинуло на висновки суду, але на цей час встановлено що ордер був виданий позивачу на кімнату 165, а не на спірну кімнату 209 в якій проживає ОСОБА_1 , з огляду на те, що ордер є єдиною, необхідною і достатньою підставою для вселення, враховуючі усі надані докази у сукупності, суд задовольняє заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.03.2009 року по цивільній справі № 641/8631/15-ц за нововиявленими обставинами, скасовує рішення суду у справі № 641/8631/15-ц, та ухвалює нове рішення, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовляє у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 263-265, 423, 424, 429 ЦПК України, ст. 58 ЖК, суд-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , Управління освіти Адміністрації Слобідського району м. Харкова, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Виконкому Харківської міської ради, Департаменту реєстрації Харківської міської ради, третя особа: Адміністрація Слобідського району м. Харкова про визнання розпорядження, свідоцтва на право власності, договору купівлі-продажу недійсними, скасування реєстрації права власності, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосереднього до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_10 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_11

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_10

Відповідач: Управління освіти Адміністрації Слобідського району м. Харкова, адреса: м. Харків, вул. Плеханівська, 94

Відповідач: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, адреса: м. Харків, майдан Конституції, 7

Відповідач: Виконком Харківської міської ради, адреса: м. Харків, майдан Конституції, 7

Відповідач: Департамент реєстрації Харківської міської ради, адреса: м. Харків, майдан Конституції, 7

Третя особа: Адміністрація Слобідського району Харківської міської ради, адреса: м. Харків, вул. Плеханівська, 42

Повний текст судового рішення виготовлений 27.05.2019 року.

Суддя: Б. П. Григор`єв