Справа №295/8327/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді - Полонця С.М.,

секретаря с/з Глущенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про поділ спільного сумісного майна подружжя,

за участю: позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , його представника адвоката Петрушиної Л.А., третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру за АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , загальною площею 61,44 кв.м.; визнати за позивачем право власності на ѕ вказаної квартири та за відповідачем право власності на ј частину вказаної квартири; припинити право власності відповідача на ј квартири шляхом сплати позивачем грошової компенсації відповідачу вартості ј вказаної квартири та визнання на неї права власності за позивачем. При цьому посилається на те, що вказана квартира була придбана сторонами під час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. Позивач здійснює фінансування всіх витрат на утримання вказаної квартири, її ремонт та відновлення, а відповідач самоусунувся від утримання квартири та не несе витрат по сплаті комунальних платежів і проведення ремонтів, що на думку позивача, є підставою для збільшення її частки у праві власності на спірну квартиру до ѕ.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Зосименка О.М. від 17.07.2018 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 23.11.2018 року цивільну справу прийнято до свого провадження.

21.01.2019 року від відповідача до суду надійшов відзив з додатками, в якому просить повністю відмовити у задоволенні позову.

15.05.2019 року до суду від відповідача надійшов уточнений відзив, в якому він просить відмовити в позові частково, а саме визнати спільною сумісною власністю сторін спірну квартиру.

В судовому засіданні позивач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору підтримали позов та просили його задовольнити, а відповідач та його представник визнали позов частині визнання спірної квартири спільною сумісною власністю подружжя та відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.02.1985 року. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином сторін по справі.

Відповідно до договору від 27.06.1991 року ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 61,44 кв.м.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15.10.2014 року зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні власністю квартирою АДРЕСА_4 , а саме звільнити квартиру від собаки (німецька вівчарка, кличка «Лайкар») та утримувати її в будь-якому іншому місці.

19.10.2017 року Богунським районним судом м. Житомира було ухвалено аналогічне рішення щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 21.11.2016 року ОСОБА_2 безоплатно передав (подарував) ОСОБА_4 51/100 ід. частину житлового будинку АДРЕСА_5 .

Судом неодноразово надавався сторонам по справі строк для мирного врегулювання спору, однак згода між ними так і не була досягнута.

На час придбання квартири АДРЕСА_1 проспекту Миру, АДРЕСА_2 в м АДРЕСА_6 Житомирі 27.06.1991 року був чинним Кодекс про шлюб та сім`ю України (далі по тексту КпШС України).

Відповідно до ст.22 КпШС України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно ст.28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи їхніх неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.29 КпШС України якщо між подружжям не досягнуто з годи про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розділ речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Поділ спільного майна може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу.

У п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995р. №20 роз`яснено, що розглядаючи позови, пов`язані з спільною частковою власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону "Про власність", ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України; майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім`ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п. 1 ст. 7, ст. 18, п. 2 ст. 17 Закону "Про власність"); квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім`ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності.

Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи, що квартира АДРЕСА_4 була придбана сторонами спільно під час проживання в зареєстрованому шлюбі і відповідач визнає вказану обставину, а також з огляду на відсутність правових підстав для відступу від начала рівності часток дружини та чоловіка, суд задовольняє позовні вимоги в частині визнання спірної квартири спільною сумісною власністю подружжя та визнання за кожною із сторін права власності на Ѕ частину спірного майна.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Із змісту зазначеної норми закону випливає, що припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України випадку, але лише в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ј частина спірної квартири є незначною часткою, а також попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Крім того, відповідач подарував свою частину житлового будинку по АДРЕСА_5 і в нього відсутнє на праві власності інше житло, крім спірної квартири, а тому припинення права на частку в зазначеній квартирі завдасть істотної шкоди інтересам позивача, як співвласнику квартири та потягне позбавлення його житла.

Також слід зазначити, що висновок оцінювача про вартість майна, що міститься в матеріалах справи, втратив чинність на час розгляду справи, оскільки оцінка майна була проведена 22.05.2018 року, а термін дії результатів оцінки шість місяців.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 61,44 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 61,44 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 61,44 кв.м.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3362 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 27 .05.2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Суддя: С.М. Полонець