РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13684/18

пр. № 2/759/1828/19

27 травня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої, судді: Т.О. Величко

за участі секретаря: Т.О. Дроги

представник відповідача ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

позивач ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовомОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю та усунення перешкод у користування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_4 , надалі Позивач, є власником ј квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Святошинською районною у м. Києві радою від 12.05.2008. Співвласниками даної квартири також є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Відповідно до Технічного паспорта на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 посімейного, спільного заселення розташована на 5 поверсі 9 поверхового будинку та складається з 3 кімнат жилою площею 39,6 кв. м, у тому числі: 1-а кімната. 9,6 кв. м, 2-а кімната - 11,7 кв. м, 3-я кімната - 18,3 кв. м, кухні площею 9,9 кв. м, ванної кімнати 2,4 кв. м, вбиральні (поєднаної) 1,58 кв. м, коридору 12,4 кв. м. Загальна площа об`єкта нерухомого майна складає 68 кв. м.

Позивач зазначила, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 02.07.2018 № 1520570, але на сьогоднішній день Позивач є клієнтом Київського міського центру соціально - психологічної допомоги, як жертви домашнього насильства з наданням тимчасового притулку за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Довідкою від 15.06.2018 № 28. В Київському міському центрі соціально-психологічної допомоги (далі - Центр) Позивач проживає разом зі своєю донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 06.06.2018, що підтверджується Повідомленням № 28 від 28.08.2018. Причиною звернення до Центру було насильство в сім`ї, а точніше зі сторони її брата, ОСОБА_3 , з яким проживали з травня 2018 року в одній квартирі як співвласники. Раніше Позивач не проживала в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки разом зі своєю сім`єю мешкали за іншим місцем проживання. У зв`язку з його неадекватною поведінкою Позивач змушена була неодноразово викликати поліцію, а також самостійно захищатись від його побоїв. Позивач постійно знаходилась в страху за своє життя, а також за життя своєї дитини, оскільки він міг застосувати до неї фізичне насильство в будь-який час.

Позивач зазначила, що після смерті батька, ОСОБА_6 , Позивач не могла нормально жити в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Тому позивач змушена була переїхати жити в інше місце, оскільки перебувала в постійному страху за своє життя та життя своєї доньки. ОСОБА_3 користується разом зі своєю сім`єю кімнатою площею 11.7 кв. м, а ОСОБА_2 користується кімнатою площею відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої фахівцем ОСОБА_13 , приватним нотаріусом Трубінською Олександрою Олександрівною, Київського міського нотаріального округу, м. Києва, на підставі свідоцтва про право на спадщину, за заповітом, серія та номер: НОМЕР_1, виданий 07.05.2018, ОСОБА_3 є власником ј квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначила, що відповідно до Повідомленням від 28.08.2018 № 28 до Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Святошинської у м. Києві державної адміністрації, Позивач разом зі своєю донькою, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували в закладі з 06.06.2018 по 03.09.2018 згідно договору від 06.06.2018 № 28. Між нею та співвласниками не досягнуто згоди у визначенні порядку користування квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також між сторонами виникли складні відносини, і вони здійснюють перешкоди в користуванні даною квартирою, тому позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 05.09.2018 року відкрито провадження у справі. .

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, підтвердивши суду вищезазначені обставини справи викладені в позовній заяві та просила суд позов задовольнити.

Представник відповідачів в судове засідання з`явився

Відповідач - 2 до суду з`явився, проти позову заперечував, надав до суду відзив, в якому зазначив, що відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно документів, що підтверджують право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , співвласникам квартири належить : - ОСОБА_3 - Ѕ квартири, ОСОБА_2 ј квартири, ОСОБА_4 - ј квартири, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло, виданого Святошинською районною у м. Києві радою від 12.05.2008 року, згідно з розпорядженням №693 від 12.05.2008 року, копія Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер НОМЕР_2, копія Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 123063281 - видані 07.05.2018 року приватним нотаріусом Трубінська О.О.

Відповідач зазначив, що відповідно до технічного паспорта, Квартира - посімейного, спільного заселення, яка розташована на 5 поверсі 9 поверхового будинку і складається з трьох кімнат, жилою площею 39,6 кв.м., у тому числі - 1-а кімната - 9,6 кв.м., 2-а кімната -11,7 кв.м., 3-я кімната - 18,3 кв.м., кухні, площею 9,9 кв.м., ванної кімнати - 2.4 кв.м, вбиральні (поєднаної) 1,58 кв.м., коридору - 12, 4 кв.м., балкону - 1,00 кв.м., лоджії - 1,6 кв.м. Загальна площа квартири складає 68 кв.м. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло та Свідоцтва про право власності за заповітом, ідеальна частка співвласників жилої площі, виходячи із жилої площі квартири 39,6 кв.м. за законом складає для: ОСОБА_4 -9,9 кв.м.; ОСОБА_2 - 9,9 кв.м.; ОСОБА_3 - 19,8 кв.м. На сьогоднішній день, в квартирі проживають: ОСОБА_3 разом зі своєю дружиною - ОСОБА_9 та двома дітьми: ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 з донькою ОСОБА_5 , - ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час Співвласники, разом з членами їх сімей користуються наступними кімнатами: ОСОБА_3 , ОСОБА_9 -11,7 кв.м.; ОСОБА_2, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - 18,3 кв.м.; ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - 9,6 кв.м. ОСОБА_2 не заявляє самостійних вимог щодо окремого користування кімнатами в квартирі, що є спільною частковою власністю, та між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є домовленість спільного користування кімнатами 11,7 кв.м, та 18,3 кв.м. Разом з ОСОБА_2 кімнатою 18,3 кв.м користуються діти - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Таким чином відхилення від ідеальних часток жилої площі, що виходить із спільного користування, складає: ОСОБА_4 - (-0,3) кв.м., так як вона займає кімнату площею 9,6 кв.м, а ідеальна частка складає 9,9 кв.м.; ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - (+0,3) кв.м, так як між нами є домовленість спільного користування двома кімнатами загальною площею 30 кв.м (11,7кв. м. та 18,3 кв.м.).

В судовому засіданні відповідачі проти позову заперечували, надали відзив на позовну заяву та вказували, що відповідач разом із дитиною займає кімнату розміром 9,6 кв. м, що відповідає її частці у праві власності у вказаній квартирі, а тому вимоги позивача надати їй у користування кімнату більшої площі, а саме 18,3 кв.м не відповідає вимогам ст 317 ст.319 ЦК України, та буде порушувати право власності відповіждачів на корституваня та володіння своїми ідеальними частками.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.2. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.3. У справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або членом його сім`ї про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування правомірності прийнятих при цьому рішень, вчинених дій покладається на відповідача.4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, відзив на позовну заяву встановив, що позов підлягає задовленню частково, виходячи із наступного.

Відповідно д ст. 319 ЦК України власник володіє, коритується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні права власності власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Усім власикам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власність зобов`яує.

Згідно ст. 355 ЦК України Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).2. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.3. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.4. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно зі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці , у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Відповідно до позовної вимоги. Позивач просить виділити їй в користування кімнату, площею 18,3 кв. м, разом з балконом, що розташований в даній кімнаті, в користування ОСОБА_3 , кімнату, площею 11, 7 кв.м, в користування ОСОБА_2 , кімнату, площею 9,6 кв.м., кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, залишити у спільному користуванні.

Судом встанволено, що спірна квартира розташована на 5 поверсі 9 поверхового будинку і складається з трьох кімнат, жилою площею 39,6 кв.м., у тому числі - 1-а кімната - 9,6 кв.м . , 2-а кімната -11,7 кв.м., 3-я кімната - 18,3 кв.м., кухні, площею 9,9 кв.м., ванної кімнати - 2.4 кв.м, вбиральні (поєднаної) 1,58 кв.м., коридору - 12, 4 кв.м., балкону - 1,00 кв.м., лоджії - 1,6 кв.м. Загальна площа квартири складає 68 кв.м.

Судом встановлено , що спірна квартира належить її співвласникм - сторонам у справі відповідно до Свідоцтва про право власності на житло та Свідоцтва про право власності за заповітом, ідеальна частка співвласників жилої площі, виходячи із жилої площі квартири 39,6 кв.м. за законом складає для: ОСОБА_4 -9,9 кв.м.; ОСОБА_2 - 9,9 кв.м.; ОСОБА_3 - 19,8 кв.м.

Судом встановлено, що в спірній квартирі проживають: ОСОБА_3 разом зі своєю дружиною - ОСОБА_9 та двома дітьми: ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 з донькою ОСОБА_5 , - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом встановлено, що співвласники, разом з членами їх сімей користуються наступними кімнатами: ОСОБА_3 , ОСОБА_9 -11,7 кв.м.; ОСОБА_2, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - 18,3 кв.м.; ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - 9,6 кв.м.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не заявляє самостійних вимог щодо окремого користування кімнатами в квартирі, що є спільною частковою власністю, та між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є домовленість спільного користування кімнатами 11,7 кв.м, та 18,3 кв.м. Разом з ОСОБА_2 кімнатою 18,3 кв.м користуються діти - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Судом встанволено, що відхилення від ідеальних часток жилої площі, що виходить із спільного користування, складає: ОСОБА_4 - (-0,3) кв.м., так як вона займає кімнату площею 9,6 кв.м, а ідеальна частка складає 9,9 кв.м.; ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - (+0,3) кв.м, так як між нами є домовленість спільного користування двома кімнатами загальною площею 30 кв.м (11,7кв. м. та 18,3 кв.м.).

Суд дійшов висновку, що вимога Позивача необгрунтована та невідповідає розміру жилого прішіщення , користування яким їй належить відповідно до права її власності, а тому виділенняПозивачу кімнати, яка знаходиться у користуванні Відповідача 1 та Відповідача 2погіршить умови їх проживання, та порушить їх право користування своєю власністю відповідачів.

Відповідно до ст. 142 ЦПК України суд вважає покласти судові витрати на відповідачів пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог.

На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та надані сторонами пояснення по справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, керуючись ст.ст. 150 ЖК Української РСР ст.ст. 319, 355, 358 ЦК України, ст.ст. 4-13, 77-84, 142, 259, 260, 264-266, 269ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_4 :

Виділити в користування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кімнату площею- 9,6 кв.м.

Кімнати розміром 18,3 кв. м разом із балконом, та кімнату розміром 11,7 кв.м. залишити у спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, залишити у спільному користуванні всіх співвласників квартири АДРЕСА_4 .

Стягнути зОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер невідомий, на користь ОСОБА_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 , судовий збір у розмірі 176 грн.20 коп.

Стягнути зОСОБА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер невідомий, на користь ОСОБА_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 , судовий збір у у розмірі 176 грн.20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Святошинського районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.О. Величко