ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/11617/18

Головуючий у першій інстанції Требух Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/687/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

учасники судового процесу:

позивач: Публічне акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго»;

відповідач: ОСОБА_1 ;

особа, яка подала скаргу: Публічне акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго»;

оскаржується рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2019 року у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

прізвище судді: ОСОБА_2 ; місце та час ухвалення рішення: м. Чернігів, 14 год. 00 хв.; дата складання повного тексту рішення: 15 березня 2019 року,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ПАТ «Облтеплокомуненерго» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання за період з 01.12.2017 року по 30.10.2018 року в сумі 10901 грн. 99 коп., позов обґрунтовувало тим, що позивач послуги надає належним чином, однак відповідач не здійснює їх оплату, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2019 року у задоволенні позову ПАТ «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Облтеплокомуненерго», посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального права, просило скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за період з 01.12.2017 року по 30.10.2018 року в сумі 3305 грн 83 коп. Позивачем було визнано, що заборгованість в сумі 8 371 грн 30 коп., було зазначено в розрахунку помилково, як сальдо на 01.12.2017 року.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції під час вирішення справи невірно встановив її обставини, застосував положення п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, в редакції, яка втратила чинність на час виникнення спірних правовідносин та всупереч закону та інтересам позивача фактично частково звільнив відповідача від сплати вартості послуг з опалення, наданих позивачем останньому.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України за правилами спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою постановлення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Облтеплокомуненерго», суд першої інстанції послався на те, що квартира АДРЕСА_1 не обладнана індивідуальною (автономною) системою опалення, та керувався п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, дійшовши висновку про те, що ОСОБА_1 не зобов`язаний окремо оплачувати послуги централізованого опалення місць загального користування будинку.

Однак, погодитись з такими висновками районного суду не може апеляційний суд через порушення норм матеріального права.

З матеріалів справа вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Вказаний будинок обладнаний будинковим засобом обліку теплової енергії, що не заперечується учасниками справи.

06.09.2006 року між ПАТ «Облтеплокомуненерго» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та водонагрівання, згідно з яким ПАТ «Облтеплокомуненерго» надає ОСОБА_1 послуги з централізованого опалення та водонагрівання у належній останньому квартирі, а ОСОБА_1 зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами щомісяця не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

11 жовтня 2013 року в зазначеній квартирі встановлено автономні прилади обліку теплової енергії, які введені в експлуатації відповідно до акту прийняття в експлуатацію.

Порядок обліку та оплати послуг з централізованого опалення визначений Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно п. 28 Правил, чинного на час виникнення спірних правовідносин, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Порядок визначення витрат теплової енергії на опалення МЗК у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами встановлений Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що заборгованість відповідача утворилась у зв`язку з тим, що надані йому послуги у спірний період в повному обсязі оплачені не були. Зазначені обставини у справі підтверджено розрахунком, поданим позивачем до позовної заяви, який враховано судом першої інстанції в порушення положень процесуального закону, враховано не було (а.с.6).

Згідно ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З розрахунку заборгованості на а.с.6 встановлено, що у період 01.12.2017 року по 30.04.2018 ОСОБА_1 було нараховано 6476,89 грн за опалення за індивідуальним приладом, 3532,65 грн - за домовим приладом і в цей період відповідачем фактично було сплачено 6703,71 грн. Різниця між нарахованою та сплаченою сумами становить 3305,83 грн (10009,54-6703,71=3305,83).

Суд першої інстанції наведеного вище не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про необґрунтованість поданого розрахунку та недоведеність заявлених позивачем вимог. Такий висновок не узгоджується із змістом зазначених вище норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з фактичними обставинами справи і дослідженими письмовими доказами.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку про обгрунтованість доводів апеляційної скарги позивача щодо неправомірності судових висновків та про скасування рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2019 року з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Облтеплокомуненерго».

Частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні з позовом ПАТ «Облтеплокомуненерго» сплачено 1762 грн судового збору. Позовні вимоги задоволені на 30% (3305,83 х 100 : 10901,99 =30).

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, відповідно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Облтеплокомуненерго» слід стягнути витрати, понесені при сплаті судового збору в суді першої інстанції в сумі 528,60 грн (1762 х 30 : 100 = 528,60) та аналогічні витрати в сумі 792,90 грн (2643 х 30 : 100 = 792,90), понесені при зверненні з апеляційною скаргою.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2019 року скасувати.

Позовні вимоги ПАТ «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Облтеплокомуненерго» заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 3305 ( три тисячі триста п`ять) грн 83 коп. за період з 01.12.2017 року по 30.10.2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог ПАТ «Облтеплокомуненерго» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Облтеплокомуненерго» витрати, понесені на сплату судового збору при зверненні до судів першої та апеляційної інстанцій в сумі 1321 (одна тисяча триста двадцять одна) грн 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Голова судового засідання: Судді: