Дата документу 22.05.2019 Справа № 321/10/18
Запорізький апеляційний суд
Є.У.№ 321/10/18 Головуючого у 1 інстанції: Олійник М.Ю.
№ 22-ц/807/78/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Полякова О.З.

секретар: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 червня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В позові зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 22 серпня 2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30 вересня 2017 року має заборгованість у розмірі 106000,00 грн., яка складається з наступного: 7473,11 грн. - заборгованість за кредитом, 98526,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір.

Заочним рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 червня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 22 серпня 2013 року в сумі 106000 (сто шість тисяч) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн., а всього в сумі - 107762 (сто сім тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Згідно розпорядження № 65 від 13 липня 2018 року щодо передачі справи до іншого суду , справу направлено до Василівського районного суду Запорізької області.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 06 серпня 2018 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не повною мірою відповідає таким вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 22 серпня 2013 року, відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача в заяві.(а.с. 10-11)

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, укладений договір складався із письмової заяви позичальника, умови кредитування, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів (а.с. 12-35).

Факт ознайомлення із Умовами і Тарифами кредитування, отримання відповідачем ОСОБА_1 про умови кредитування, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку за вищевказаним кредитним договором і згода відповідача на отримання банківських послуг, а відтак, і укладення кредитного договору, підтверджується особистим підписом відповідача (а.с. 10-11).

Як зазначає позивач, відповідач ОСОБА_1 не виконав зобов`язань за кредитним договором та відповідно до наданого розрахунку заборгованості (а.с. 7-8), станом на 30 вересня 2017 року має заборгованість у розмірі 106000,00 грн., яка складається з наступного: 7473,11 грн. - заборгованість за кредитом, 98526,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Позивачем наданий розрахунок заборгованості за кредитом, по процентам за користування кредитом.

Разом з тим, досліджуючи доводи відповідача, судова колегія враховує їх такими, що заслуговують на увагу та не враховані судом першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з анкети-заяви, на яку послався суд першої інстанції як на доказ укладеного договору на певних умовах, вбачається, що при оформленні даної заяви сторонами не було письмово узгоджено який саме різновид банківських послуг бажає отримати відповідач. Так, зазначена заява не містить застережень ані про те, яку саме послугу бажав отримати відповідач, яку картку та з яким строком дії він отримав.

Позивачем надано довідка про зміну умов кредитування, (а.с.9), у якій зазначено про те, що картка, отримана відповідачем має строк дії до липня 2017 року.

Жодних переконливих відомостей про те, що відповідачем отримана саме картка з таким строком дії, матеріали справи не містять.

Так, ані у анкеті заяві, ані у інших окремих документах не зазначено що відповідач отримав будь-яку картку.

Від виду картки та строку її дії залежать умови кредитування та правильність нарахування відповідних процентів за користування кредитними коштами.

Позивачем зазначено, що старт карткового рахунку мав місце 16.4.2008 року, але заява-анкета заповнена відповідачем в 2013 році.

Відомостей про те що у 2008 році або у 2013 році відповідач отримав картку зі строком дії до липня 2017 року, які містили б підпис відповідача або будь-який скриншот не надано.

Разом з тим,з наданого розрахунку вбачається, що позивач нараховував проценти за користування кредитними коштами навіть поза межами зазначеного ним же строку дії картки.

З метою забезпечення прогнозованості правозастосовної практики Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18) відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, зазначивши, що після спливу дії договору право кредитора на стягнення процентів за кредитом і пені за процентами припинилося, а тому вимоги про їх стягнення у межах позовної давності, обчисленої за три роки (для процентів) й один рік (для пені) до дня звернення до суду, задоволенню не підлягають.

Відсутність відомостей про вид картки та строк дії картки позбавляє можливості зробити розрахунок заборгованості відповідача, а він заперечує отримання пам`ятки клієнта та інших роз`яснень з приводу укладеного ним договору на умовах, визначених позивачем.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 червня 2018 року по цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 27 травня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: В.Ю. Бєлка

О.З. Поляков.