КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року

м. Київ

справа №757/33692/18-ц

провадження № 22-ц/824/3854/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Желепи О.В.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» - Соколової Вікторії Павлівни на рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року /суддя Остапчук Т.В./

у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з вимогами про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку у загальному розмірі 10 288 грн. 70 коп. та середнього заробітку за період затримки виплати з 20.04.2017 року по 10.07.2018 року у розмірі 143 902 грн. 71 коп. з проведенням донарахування по день фактичного розрахунку.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати та грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку в загальному розмірі 10 288 грн. 70 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 20 квітня 2017 року по 10 липня 2018 року в розмірі 97 866 грн. 72 коп., вирішено питання судових витрат. /а.с. 39-44/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» - Соколова В.П. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалася на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що у зв`язку із захопленням адміністративних та виробничих об`єктів ПАТ «Укрзалізниця», розташованих у м. Донецьк, Ясинувата, з 20.03.2017 року відсутній доступ до документації підприємства, за цим фактом порушено кримінальне провадження. Окрім того, відповідно до висновку торгово-промислової палати України від 16.01.2018 р. відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі з 20.03.2017 р. Судом першої інстанції не враховано, що невиконання обов`язків, передбачених ст.ст. 47, 83, 115, 116 КЗпП України, відбулось не з вини ПАТ «Укрзалізниця» та викликано обставинами непереборної сили. Також вказувала на те, що довідки, надані ОСОБА_1 щодо розрахунку заробітної плати за березень та квітень 2017 року, не містять необхідних реквізитів та не можуть вважатись належним доказом у справі.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а судове рішення скасуванню в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 20 квітня 2017 року по 10 липня 2018 року в розмірі 97 866 грн. 72 коп. на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала електромеханіком дільниці І групи у виробничому підрозділі «Донецька дистанція зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Згідно наказу від 19 квітня 2017 року № 32/ОС позивач була звільнена із займаної посади на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін, що підтверджується наданою копією трудової книжки НОМЕР_1 . /а.с. 10-13/

Відповідно до наявних у матеріалах справи копій розрахунку заробітної плати позивача за лютий - квітень 2017 року сума до виплати позивачу становить:

- за лютий 2017 року 2 714, 28 грн;

- за березень 2017 року 4 239,87 грн.;

- за квітень 2017 року 6 048,83 грн. (що складається в тому числі з компенсації за 19 днів невикористаної щорічної відпустки у розмірі 4 850 грн.70 коп.). /а.с. 14-16/

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції керувався нормами ч. 1 ст. 115 КЗпП України, відповідно до якої, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата; ч. 1 ст. 47 КЗпП України, яка передбачає, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу; ст.116 КЗпП України, згідно якої, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Встановивши, що відповідач, в порушення ст. 116 КЗпП України, не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі з березня 2017 року по квітень 2017 року, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку та у зв`язку із такою затримкою у відповідача виник обов`язок сплатити середній заробіток за весь час затримки, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з урахуванням підрахунку середньоденного заробітку не за календарний, а за робочий день.

Однак з таким висновком суду у повній мірі погодитись не можна з наступних підстав.

ПАТ «Українська залізниця», як нова юридична особа, утворене згідно із Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції (далі -АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст.1 Закону України від 02.09.2014 року № 1669 - VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Тобто, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014 року.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» та наказу керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» Донецьку і Луганську області з 07.04.2014 року визнано районами проведення антитерористичної операції.

Безпосередньо регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» знаходиться у м. Донецьк.

Фактичне місце роботи Грушевської Т.В. - виробничий підрозділ «Донецька дистанція зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» знаходиться у м. Донецьк.

Колегія суддів враховує науково-практичний висновок Торгово-промислової палати України від 16.01.2018 року № 126/2/21-10.2 щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Вказана обставина підтверджує факт настання форс-мажорних обставин відносно ПАТ «Укрзалізниця» при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі у м. Донецьк.

З 20.03.2017 року господарська діяльність та управління виробничими потужностями відповідача унеможливлено неправомірними діями третіх осіб. Майно ПАТ «Укрзалізниця», що знаходиться в тому числі в м. Донецьк, перебуває у незаконному володінні та під контролем третіх осіб. Фактично відповідач втратив контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна, у тому числі, до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, у тому числі затвердження та введення в дію штатного розпису, особових справ працівників.

Отже, на підставі вище викладеного, колегія суддів доходить висновку щодо скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 20 квітня 2017 року по 10 липня 2018 року в розмірі 97 866 грн. 72 коп., оскільки така затримка відбулась не з вини відповідача, а у зв`язку із впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Крім того, був прийнятий указ Президента України від 16.08.2018 року № 116 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну операцію в Донецькій та Луганській областях», де йдеться про припинення антитерористичної операції.

Період, за який позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 20 квітня 2017 року по 10 липня 2018 року - це період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які свідчать про відсутність вини відповідача у затримці виплати належних сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, як підстави для звільнення підприємства від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

В іншій частині, щодо стягнення заборгованості по заробітній плати та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку - рішення суду є законним та обґрунтованим.

Порядок та строки виплати заробітної плати визначені ст.ст. 94, 97, ч. 1 с. 115 КЗпП України, ст.ст. 21, 22 ЗУ «Про оплату праці» і жодним нормативним актом не передбачено підстав для звільнення від оплати заборгованості по заробітній платі.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. ч. 1 ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» - Соколової Вікторії Павлівни на рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 20 квітня 2017 року по 10 липня 2018 року в розмірі 97 866 грн. 72 коп. - скасувати.

В іншій частині рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: