ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/234/18 Номер провадження 22-ц/814/1368/19Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж.О. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
У Х В А Л А

20 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі судді Одринської Т.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини

за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Браташа Ю.П.

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 травня 2018 року

в с т а н о в и в:

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 травня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку ( доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 16 січня 2018 року і до досягнення дитиною трирічного віку.

З даним рішенням суду не погодився відповідач, в звязку з чим його представник оскаржив дане рішення в апеляційному порядку.

Вказана апеляційна скарга подана поза межами строків, визначених ч. 1. ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

При подачі апеляційної скарги, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне окарження, оскільки розгляд скарги відбувся без участі відповідача, копію оспорюваного рішення апелянтом отримано лише 04 березня 2019 року, про що свідчить відповідна відмітка на клопотанні про видачу рішення.

В свою чергу, обставини, зазначені в клопотанні про поновлення строку для подачі апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції визнає не поважними, виходячи з наступного.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи (п. 8 ч. 1 цієї статті).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається зазначати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані».

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 брав участь при розгляді справи в суді першої інстанції, надавав відзив на позовну заяву та докази на спростування позовних вимог ОСОБА_1

Оспорюване рішення було ухвалено за відсутності учасників справи, проте судом, відповідно до вимог ст. 272 ЦПК України , вказане рішення було направлено на адресу відповідача, але воно повернулось із відміткою поштової служби про закінчення термінів зберігання.

Отже, зважаючи на зазначене вище, судом першої інстанції було дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення, зокрема, відповідача про здійснення розгляду даної справи. До того ж судом своєчасно та згідно із зазначеними вище вимогами ЦПК України було направлено копію рішення суду на адресу відповідача, яку останній зазначав у своємі відзиві.

Сам лише факт неотримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на оскарження рішення суду, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою відповідача щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Крім того, враховуючи обізнаність відповідача про розгляд справи про стягнення з нього аліментів в суді першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку про неналежне використання відповідачем своїх процесуальних прав та обовязів.

З урахуванням, викладеного, апеляційний суд позбавлений можливості відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Браташа Ю.П.на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 травня 2018 року, оскільки вона подана поза межами строків, встановлених ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Вищевказану апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши апелянту строк на зазначення інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. 354, 357 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Браташа Ю.П. на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 травня 2018 року - залишити без руху, надавши апелянту строк на усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали.

В разі невиконання у десятиденний строк вимог ухвали, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в частині визначення розміру судового збору безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Суддя: Т. В. Одринська