ПОСТАНОВА

Іменем України

24 травня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/8901/18

провадження № 22-ц/4809/653/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Чельник О.І., Черненка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда у складі судді Панфілової А.В. від 14 січня 2019 року, постановленої за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини, -

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини. Заяву мотивувала тим, що 02.10.1999 року між нею та боржником ОСОБА_2 було зареєстрованого шлюб Кіровським районним відділом реєстрації актів цивільного стану м. Кіровограда, актовий запис № 639. Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказала, старша дочка ОСОБА_5 вже повнолітня та проживає разом з боржником, а молодша дочка ОСОБА_6 проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 січня 2019 року відмовлено у видачі судового наказу.

В апеляційній скарзі скаржник ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції з підстав її невідповідності ст.ст. 163-165 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заяву подано з порушенням вимог статті 163 ЦПК України, а саме не надано доказів того, що дитина проживає разом із заявником.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на двох дітей - однієї третини, заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Статтею 163 ЦПК України визначено форму і зміст заяви про видачу судового наказу, яким остання повинна відповідати.

Пунктом 4,5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України передбачає, що у заяві повинно бути зазначено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

За змістом ст. 165 ч.1 п.1 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Як встановлено судом, заявник та боржник зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами справи.

Звертаючись із заявою про видачу судового наказу ОСОБА_1 не надала будь-яких доказів, які б підтвердили факт проживання і, відповідно, перебування неповнолітньої дочки саме на її утриманні.

Отже, висновок суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу є обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали з підстав, які наведені вище, оскільки норми процесуального закону, якими керувався суд є спеціальними при розгляді заяви про видачу судового наказу.

Згідно ч.1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: