Справа №442/1956/19
Провадження №2/442/814/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді Медведика Л.О.,

з участю секретарів Чолавін Н.П., Паньків Н.В.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вищезгаданим позовом, який згодом уточнила, та просить визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50,1 м.кв. та приналежних до нього господарських споруд, та Ѕ ідеальну частину земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,2500га, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, просила судовий збір в частині його переплати повернути їй, решту розділити між сторонами в рівних частках, а витрати за проведення експертизи стягнути з відповідача.

В підтвердження своїх позовних вимог покликається на те, що 14 серпня 1982 року між ними було укладено шлюб, в якому народилося троє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За час перебування у шлюбі сторонами було придбано житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50,1 м.кв. та приналежними до нього господарськими спорудами. Шлюб між ними було розірвано 25.12.2009 року. Добровільно поділити спільне майно відповідач відмовляється, відтак вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Від представника позивача ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позов своєї довірительки підтримав та просив його задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_7 подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов визнає та не заперечує щодо його задоволення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що згідно записів у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , виданому 18.09.1997 р. Миколаївським РВ УМВС України у Львівській області, ІНФОРМАЦІЯ_4 1982 року ОСОБА_2 та ОСОБА_8 уклали шлюб, який зареєстровано Старокропивницькою сільською радою Дрогобицького району Львівської області (стор. 10).

Шлюб між сторонами було розірвано 25 грудня 2009 року згідно свідоцтва серії НОМЕР_3 , актовий запис №118.

За час шлюбу в подружжя народилося троє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі подружжям було придбано житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50,1 м кв та приналежними до нього господарськими спорудами, що підтверджується договором купівлі продажу від 20.02.1998 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Дрогобицької нотаріальної контори Панкевичем Р.І., та зареєстровано в реєстрі за № 2-506.

На підставі рішенням Х сесії YII скликання Старокропивницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 20.12.2016 року № 90 відповідачу ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Згідно висновку судового експерта Дідовського Ю.Б. № 2 від 12.03.2019 року, виготовленого за заявою відповідача ОСОБА_2 , вартість житлового будинку АДРЕСА_1 , який АДРЕСА_1 становить 108 043,85 грн.

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з ч. 1ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Разом з тим, оскільки, сторонами не заперечується набуття майна, що підлягає розподілу у шлюбі, то визнання такого спільною сумісною власністю передбачене ст.70 СК України і додатково встановленню рішенням суду не потребує.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Разом з тим, відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати,

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 4,7,10,81,141, 263-266 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Поділити спільне сумісне майно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та визнати:

за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Миколаївським РВ УМВСУ у Львівській області 18.09.1997 року; РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності на:

НОМЕР_6 ідеальну частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50,1 м.кв. та приналежних до нього господарських споруд;

-1/2 ідеальну частину земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,2500га, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ІПН НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) 982,70 грн. судового збору та 6721,00 грн. витрат за проведення експертизи.

Зобов`язати Дрогобицьке управління Державної казначейської служби України у Львівській області повернути ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 ) надмірну суму сплаченого судового збору в розмірі 1199,33 грн. на рахунок 0014 ГУ ДКСУ у Львівській області, МФО отримувача 825014, ЄДРПОУ отримувача 38007496, згідно квитанції №ПН810614 від 19 березня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Медведик Л.О.