ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
23 травня 2019 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Соляник А.В., за участю секретаря судового засідання Барсукової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-Б, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням з підстав відсутності понад шести місяців за місцем реєстрації.
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що ОСОБА_5 , який є тестем і дідом позивачів, отримав в користування двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на підставі ордеру, виданого житловим відділом Дніпровського Алюмінієвого заводу від 10.07.1969 № 1186. Разом із основним квартиронаймачем до квартири були зареєстровані та разом проживали його два сина і дружина. Пізніше до цієї квартири було зареєстровано позивачку і після народження дітей, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , разом з її донькою ОСОБА_6 , 2002 року народження. Згодом помер основний квартиронаймач та інші члени сім`ї, які були вписані до ордеру. Фактично в квартирі на теперішній час проживають лише позивачі. Починаючи з 2008 року відповідачі за позовом виїхали з квартири, де на теперішній час проживають не відомо, оплату за комунальні послуги не сплачують, будь яких перешкод в користуванні квартирою не здійснюють. Позивачі посилаються на те, що оскільки відповідачі не проживають у цій квартирі з 2008 року порушують права позивачів, що виникають зі сплати надмірних комунальних послуг, які нараховуються за ними, тому, на підставі ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України (далі ЖК України) просили визнати відповідачів такими, що втратили право користування вищезазначеною квартирою.
Відповідачі повторно не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась судом належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленнями за адресою фактичного проживання та останнім відомим зареєстрованим місцем їх проживання, проте конверти із поштовими відправленнями були повернуті на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про відмову відповідачів від отримання судових повісток. Відповідно до ч. 9 ст. 130 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК України) особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідачі причини неявки у судове засідання не повідомили, відзив на позовну заяву не надали.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду лист, в якому просив розглянути справу без його участі. Крім цього, у листі представник зазначив, що проти позову не заперечує оскільки не перебуває з жодної зі сторін спору у правовідносинах.
З урахуванням викладених обставин, судом в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, за відсутності осіб, що не з`явились на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.
На підставі договору найма жилого приміщення в будинку, що належить Житловому відділу Дніпровського Алюмінієвого заводу ім. С.М. Кірова від 10.07.1969, та ордеру № 1186 від 10.07.1969, ОСОБА_5 надано в найм жиле приміщення з двох кімнат за адресою: АДРЕСА_2 . Склад сім`ї: ОСОБА_7 дружина, ОСОБА_8 син, ОСОБА_9 син (а.с.13).
Позивачі і відповідачі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є родичами сина ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , дружиною, дітьми, онукою.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , чоловік позивачки ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.18).
Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 теж померли.
Судом також встановлено, що з початку 2008 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4 виїхали з квартири, участь у сплаті комунальних платежів за комунальні послуги не беруть, перешкод в користуванні квартирою не здійснювалося.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень ст. ст. 64, 65 Житлового кодексу України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що відповідачі більш ніж 10 років не проживають за вищевказаною адресою, підстав для продовження терміну зберігання за ними права користування спірним житловим приміщенням, передбачених ст. 71 ЖК України, немає. Участі в оплаті комунальних послуг за квартиру відповідачі не приймають, що свідчить про втрату ними інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання.
Тому, позовні вимоги є обґрунтованими, а відповідачі ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , підлягають визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_3 .
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі плати судового збору, що підтверджені документально, а саме у розмірі 704,80 грн. (а.с.1).
Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 19, 7680, 89, 141, 142, 259, 265, 273, 274279, 280289 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_2 , судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищезазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
Якщо після набрання заочним рішенням суду законної сили зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Суддя А.В. Соляник