ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року м. Чернівці

справа № 726/1577/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанська Н. К.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар Ковальчук Н.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою адвоката Вельничука Ярослава Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 12 березня 2019 року, постановлену під головуванням судді Байцар Л.В.,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення моральної шкоди.

Вказував на те, що 22 травня 2018 року ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_1 , та позивач, керуючи транспортним засобом марки «Crysler Grand Voyager», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухалися по вул. Хотинській м.Чернівці в напрямку Калинівського ринку. Автомобіль «Skoda» здійснював рух зі сторони в сторону періодично виїжджаючи на зустрічну смугу руху та не подаючи будь-які світлові сигнали про зміну напрямку руху. Зупинившись на світлофорі на перехресті вулиць Хотинської та Енергетичної, ОСОБА_1 вийшов з автомобіля та зробив зауваження водію ОСОБА_3 з приводу його маневрів. Після цього повернувся до свого автомобіля, а ОСОБА_3 та відповідач - ОСОБА_2 , який був пасажиром вищевказаного автомобіля «Skoda», вийшли зі свого авто та почали щось кричати в його адресу, після чого відповідач, підійшовши до водійських дверей, ударом кулака пошкодив ліве бокове дзеркало заднього виду.

Внаслідок даного конфлікту, що був спричинений непорозумінням водіїв, завдано механічних пошкоджень автомобілю позивача, марки «Crysler Grand Voyager» на суму 6821 грн. 35 коп., що підтверджується проведеною незалежною оцінкою визначення вартості матеріального збитку.

Також зазначав, що йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у завданні негативних наслідків в результаті даного конфлікту, як безпосередньо під час вчинення даного правопорушення, так і після нього.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 1000 грн на відшкодування моральної шкоди завданої протиправними діями, 6821 грн. 35 коп. в якості відшкодування матеріальних збитків, 2000 грн за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків та витрати на правову допомогу.

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 12 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення адвокат Вельничук Я.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що судом було прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не в повній мірі дав оцінку всім доказам по справі та показам свідків.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , посилаючись на ті самі обставини, що і у відзиві на позовну заяву.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Проте повністю погодиться з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст.22 ЦК України).

За статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоди завдано не з його вини. Відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам заподіювач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та сторонами не спростовано, що 22 травня 2018 року на світлофорі перехресть вулиць Хотинської та Енергетичної внаслідок конфлікту між сторонами мало місце пошкодження лівого бокового дзеркала заднього виду автомобіля марки «Crysler Grand Voyager», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 . Таке пошкодження автомобіля спричинене відповідачем ОСОБА_2 , який був пасажиром автомобіля «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при пошкодженні майна не було протиправної поведінки відповідача та умисних дій в пошкодженні майна позивача. При цьому, в основу рішення поклав покази свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , які пояснили, що всі вони їхали в одній машині, якою керував ОСОБА_3 Після конфлікту між сторонами, позивач ОСОБА_1 почав погрожувати наїздом, після чого сів в свій автомобіль та спробував наїхати на відповідача, внаслідок чого позивач зачепив дзеркалом свого автомобіля плече відповідача ОСОБА_2 і дзеркало розбилось.

Колегія суддів відноситься критично до показів зазначених свідків, оскільки вони всі їхали в одній машині з відповідачем і знаходяться в дружніх відносинах. Крім цього, відповідач ОСОБА_2 не звертався до правоохоронних органів із заявою про здійснення на нього наїзду позивачем, не доводив факту нанесення йому будь-яких тілесних пошкоджень, оскільки колегія суддів вважає, що факт розбиття дзеркала внаслідок наїзду автомобіля є неможливим без заподіяння тілесних ушкоджень. Навпаки, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до правоохоронних органів із заявою про пошкодження автомобіля.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що дзеркала були розбиті у двох автомобілях, що свідчить саме про виникнення між учасниками дорожнього руху конфлікту.

Також суд першої інстанції не дав оцінку показам свідка ОСОБА_7 , що був допитаний у суді першої інстанції та дав пояснення за якими він був очевидцем події при якій перед позивачем їхав автомобіль «Skoda», постійно змінюючи свою траєкторію руху. Під час зупинки на світлофорі водій ОСОБА_1 підійшов до вказаного автомобіля та зробив зауваження водію, на що останній відреагував нецензурною лайкою. Після цього водій та пасажир вказаного автомобіля підійшли до автомобіля позивача і почали себе агресивно поводити. Не бажаючи продовжувати конфлікт ОСОБА_1 почав рух своїм автомобілем, в той час як невідомий чоловік вдарив дзеркало його автомобіля та пошкодив його. Після цих подій позивач та відповідач поїхали в напрямку Калинівського ринку. Перебуваючи також, як і позивач ОСОБА_1 , на крайній правій смузі руху, на відстані 20 метрів від машини позивача, він чув усі розмови та був свідком вказаних подій.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що позивач належними та допустимими доказами довів заподіяння йому матеріальної шкоди, а відповідач належними та допустимими доказами не спростував, що шкоду завдано не з його вини.

Колегія суддів не дає оцінку поведінці сторін, оскільки вважає, що виникнення будь-якого непорозуміння між учасниками дорожнього руху не дає права будь-кому пошкоджувати чуже майно.

Зважаючи на вказане, слід вважати встановленим та доведеним факт спричинення автомобілю позивача протиправними діями відповідача за наявності його вини матеріальної шкоди у вигляді пошкодження лівого бокового дзеркала заднього виду автомобіля марки «Crysler Grand Voyager» та причинний зв`язок між протиправними діями відповідача та спричиненою позивачу шкодою.

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №42-1457 від 26 червня 2018 року, автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень на суму 6821,35 грн (а.с.9-28).

Зазначений розмір завданої шкоди відповідачем не спростовано.

Зважаючи на вказане, згаданий звіт слід вважати належним та допустимим доказом, яким підтверджується вартість заподіяної позивачу матеріальної шкоди 6821,35 грн у зв`язку із його ушкодженням відповідачем.

Враховуючи вказане колегія суддів вважає, що позов в частині стягнення матеріальних збитків є доведеним та таким, що підлягав до задоволення та безпідставно був відхилений судом першої інстанції.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Колегія суддів вважає, що діями відповідача позивачу була спричинена моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна та витраченням додаткового часу для відновлення свого порушеного права, а саме здійснення ремонту майна, пред`явлення даного позову.

Зважаючи на вказане, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди помилковими та вважає за необхідне визначити розмір заподіяної позивачу моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості у розмірі 500 грн.

Враховуючи наведене доводи апеляційної скарги слід вважати частково обґрунтованими та таку задовольнити частково. Рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 6821,35 грн. для відшкодування матеріальних збитків та 500 грн. для відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 3298,50 грн витрат зі сплати судового збору (з розрахунку: процент задоволення позовних вимог складає 93,60%, позивачем сплачено за подання позовної заяви 1409,60 грн судового збору, а за подання апеляційної скарги 2114,40, разом 3524 грн, 93,60% від указаної суми становить 3298,50 грн).

Окрім того, в суді першої інстанції ОСОБА_1 заявив клопотання про стягнення понесених ним витрат, пов`язаних з проведенням оцінки вартості завданих збитків в сумі 2000 грн. та оплатою правової допомоги адвоката в сумі 3400 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Таким чином, витрати на оплату послуг оцінювача в розмірі 2000 грн, що підтверджуються квитанцією №585785 від 26 червня 2018 року, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.8).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Матеріали справи не містять клопотання ОСОБА_2 , поданого в суді першої інстанції на підставі ч.ч. 5,6 ст.137 ЦПК України, про зменшення розміру витрат на правничу допомогу заявлених до стягнення ОСОБА_1

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Факт надання правової допомоги ОСОБА_1 підтверджується договором про надання правової допомоги від 14 травня 2018 року (а.с.51), Додатком №1 до договору про надання правової допомоги (а.с.52), актом виконаних робіт від 17 жовтня 2018 року (а.с.50) та квитанцією від 17 жовтня 2018 року, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 сплатив адвокату Тельнову О.А. грошові кошти в сумі 3400 грн за надання правничої допомоги, а саме: зустріч, консультації клієнта, підготовка позову (3 год.), підготовка заяв/клопотань/листів, усунення недоліків позовної заяви (1 год.).

Тому 93,60 процентів від указаної суми, що становить 3182,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування витрат понесених на оплату правової допомоги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Вельничука Ярослава Івановича , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Заочне рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 22 лютого 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6821,35 грн. для відшкодування матеріальних збитків, 500 грн. для відшкодування моральної шкоди та 2000 грн. на відшкодування витрат пов`язаних з проведенням оцінки вартості завданих збитків.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 6480,90 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 22 травня 2019 року.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: А.І. Владичан

І.Н. Лисак