Справа № 219/3999/19
Провадження № 2/219/1668/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.2019 року м. Бахмут
Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Хомченко Л.І.
секретар Скорубо Ю. І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Орджонікідзевугілля» (в інтересах СП «Шахта «Єнакієвська») про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Орджонікідзевугілля» (в інтересах СП «Шахта «Єнакієвська») про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.07.2016 року по 13.07.2018 року за 501 день в сумі 338 265 , 18 грн.
В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_1 працював виконуючим обов`язки директора СП «Шахта «Єнакієвська» ДП «Орджонікідзевугілля», звільнився 12.08.2014 року. В грубе порушення вимог закону, у 2014 році заробітна плата позивачу стала виплачуватися нерегулярно, на даний час у відповідача мається накопичена за 2014 рік заборгованість по заробітній платі. Артемівським міськрайонним судом Донецької області у 2015 році був виданий судовий наказ у справі № 219/9686/15-ц про стягнення на користь позивача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, проте судовий наказ не був виконаний. Крім того рішення від 13.07.2016 року з відповідача на його користь стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку з 12.08.2014 року по 13.07.2016 року. Позивач стверджує, що при звільненні роботодавець (відповідач) в грубе порушення закону не виплатив йому усі суми, належні йому як звільненому працівнику у день його звільнення. Остаточний розрахунок при звільненні відповідач по даний час з позивачем не здійснив. Отже, позивач допустив затримку з остаточним розрахунком при звільненні, чим порушив законні трудові права позивача.
Оскільки відповідач не здійснив з позивачем повний розрахунок вдень його звільнення (12.08.2014 року), тому позивач вважає, що необхідно стягнути на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Вказує, що його середній заробіток за два місяця, згідно довідки № 1069, дорівнює 675,18 грн. Час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 13.07.2016 року по 13.07.2018 року складає 501 день . Отже сума затримки середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні розрахована так: 675,18 грн.х501=338 265 , 18 грн.
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Також вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі на підставах, викладених у позові. Проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до положень ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Так, у судовому засіданні встановлений той факт, що позивач ОСОБА_1 з 29.08.1990 року знаходився у трудових відносинах з СП «Шахта «Єнакієвська». 01.07.2014 року він дійсно був призначений на посаду виконуючого обов`язки директора СП «Шахта «Єнакієвська». 12.08.2014 року був звільнений за власним бажання на підставі за ст. 38 КЗпП України, про що свідчить виписка з трудової книжки (арк.с.6-9).
Разом з тим, на момент звільнення відповідачем не було здійснено повного розрахунку з позивачем по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі. Відповідно до довідки СП «Шахта «Єнакієвська» (арк.с.10), ОСОБА_1 дійсно працював на СП «Шахта «Єнакієвська» ДП «Орджонікідзевугілля», та заборгованість підприємства по невиплаченій заробітній платі на 16.12.2014 року складає: липень 2014 року 6 493,35 грн., серпень 2014 року 78 317,58 грн. (розрахунок на підставі наказу № 171-к від 12.08.2014 року).
15 жовтня 2015 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області видав судовий наказ (справа № 219/9686/15-ц), яким стягнув з Державного підприємства «Орджонікідзевунгілля» (структурний підрозділ «Шахта «Єнакієвська») на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 84 810,90 грн. (арк.с.100).
Відповідно до заочного рішення від 13.07.2016 року Артемівського міськрайонного суду Донецької області з відповідача на користь позивача стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку з 12.08.2014 року по 13.07.2016 року у розмірі 326 111 ,94 гривень.
Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
За змістом ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.
Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст.233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст.116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Як установлено судом з матеріалів справи не вбачається, що фактичний розрахунок з позивачем на час розгляду справи проведено.
Передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку (Постанова Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі №6-114цс13).
Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку (Постанова Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-159цс13).
Згідно роз`яснень, наданих у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при розгляду справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затриманням розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного для після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення.
У п. 21 вказаної Постанови роз`яснено, що при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року.
З урахуванням положень ст. 27 Закону України «Про оплату праці» та абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі по тексту - Порядок), середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.
Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
Відповідно довідки № 1069 від 16.03.2015 року СП «Шахта «Єнакієвська» (арк.с.10), середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 675,18 грн. (заробітна плата за червень 2014 року 12 781,76 грн. за 19 д., за липень 2014 року 15 576,10 грн. за 23 д.; загальна сума за 2 місяці складає 28 357,86 грн. за 42 д.).
З огляду на викладене, у зв`язку з непроведенням роботодавцем з позивачем остаточного розрахунку в день його звільнення (12.08.2014 року) у роботодавця настає відповідальність, передбачена ст.117 КЗпП України, у виді виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зокрема, за період з 13.07.2016 року по 13.07.2018 року.
За таких обставин, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ДП «Орджонікідзевугілля» СП «Шахта «Єнакієвська» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні підлягає задоволенню.
З відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 3 382,65 грн.
З огляду на викладене, на підставі ст.ст. 47,116,117 КЗпП України, з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» з наступними змінами, керуючись ст.ст.280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Орджонікідзевугілля» (в інтересах СП «Шахта «Єнакієвська») про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.
Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянута судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Л.І. Хомченко

Суддя Л.І.Хомченко