Єдиний унікальний номер 235/2482/19
Провадження №2/235/1066/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Бородавки К.П.

за участю секретаря судового засідання Григор`євої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Покровська в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини на неконтрольовану територію України без згоди та супроводу батька, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить надати дозвіл неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тимчасовий виїзд на тимчасово окуповану територію України у місто Донецьк з обов`язковим поверненням на територію, підконтрольну Україні, у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 (далі - відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_3 , на строк від дня набрання рішенням суду законної сили на один рік.

В обґрунтування позову зазначено, що з 29.06.2002 сторони перебувають в шлюбі. В липні 2014 року, після початку в м.Донецьку бойових дій, фактично сімейні стосунки з відповідачем були припинені та позивач разом з сином переїхали у м.Хмільник Вінницької області

Перебуваючи з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку ОСОБА_4 , батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач.

На даний час позивач має необхідність з малолітньою дитиною тимчасово виїжджати на окуповану територію Донецької області до м.Донецька, де проживають її батьки, що унеможливлюється у зв`язку з відмовою відповідача надавати нотаріально посвідчений дозвіл на проїзд дитини на тимчасово окуповану територію.

В судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.21).

Відповідач про дату час та місце розгляду справи повідомлявся з урахуванням приписів п.19 перехідних положень ЦПК України та Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», а саме, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень). З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався; 25.04.2019 до суду засобами поштового зв`язку від відповідача надійшла заява, в якій він повідомляє, що не може з`явитись в судове засідання, проти задоволення позову не заперечує та зазначає, що згоду на виїзд дитини надати не може, оскільки не хоче виїжджати з м.Донецька на контрольовану територію України (а.с.28).

В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутністю учасників справі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Позивач (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 ) та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.06.2002 (а.с.8).

Від шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач в свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 записаний батьком (а.с.10).

За даними паспорту громадянина України на ім`я позивача її місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Згідно довідки від 31.10.2014 №532000072 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 23.08.2014 перемістилася з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_3 (а.с.7).

За даними паспорту громадянина України на ім`я відповідача його місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.9).

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 підтверджується, що батьками позивача є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які, як вбачається з копій паспортів громадянина України на їх ім`я, зареєстровані в м. АДРЕСА_5 (а.с.11-16).

За змістом свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 від 29.01.2008 у спільній частковій власності, зокрема, позивача та її батьків знаходиться квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).

Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права.

Відповідно до ч.1 та 3 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

За приписами ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Окремі питання здійснення контролю за переміщенням в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (далі - АТО), а також вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, осіб визначений Тимчасовим порядком контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженим Наказом першого заступника керівника

Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної

операції на території Донецької та Луганської областей 14.04.2017 № 222-ог.

Приписами п.5.1.1 розділу V вказаного Тимчасового порядку визначено, що в`їзд на тимчасово неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

За п.3 та п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків:

у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами доводи позивача щодо ненадання згоди на виїзд дитини на неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області, а саме в м.Донецьк, де проживають бабуся та дідусь його доньки ОСОБА_9 . Більш того, зміст заяви відповідача підтверджує його відмову вживати заходи для надання такої згоди.

Враховуючи викладене, вирішуючи питання щодо надання дозволу позивачу на виїзд її доньки на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області, суд враховує те, що на території, яка тимчасово непідконтрольна державі Україна, проживають батьки позивача, які є дідусем та бабусею її доньки, в той час як позивач та її дочка тимчасово проживають в м АДРЕСА_6 .

За таких обставин, неможливість отримати від відповідача - батька дитини письмової нотаріально засвідченої згоди на виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію України позбавляє дитину можливості особистого спілкування зі своїми родичами.

Отже, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, зважаючи, що у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію України, а також беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Керуючись статтями 13, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання - АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання - АДРЕСА_4 ) про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини на неконтрольовану територію України без згоди та супроводу батька задовольнити.

Надати дозвіл неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тимчасовий виїзд на тимчасово окуповану територію України у місто Донецьк з обов`язковим поверненням на територію, підконтрольну Україні, у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на строк від дня набрання рішенням суду законної сили на один рік.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до або через відповідний суд.

Суддя К.П.Бородавка