ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1658/18 Номер провадження 22-ц/814/1359/19Головуючий у 1-й інстанції Попов М.С. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 01 березня 2019 року (час ухвалення судового рішення з 10:49:05 год. до 10:53:34 год., дата виготовлення повного тексту рішення 01.03.2019 року) у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, заінтересована особа ліквідаційна комісія УМВС України в Полтавській області.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, просив встановити факт перебування його, працівника МВС, у відрядженні в м.Славянську Донецької області з 24.08.2018 року по 30.08.2018 року.
В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що у серпні 2014р. перебував у службовому відрядженні як працівник МВС України у м. Славянську Донецької області з 24 серпня 2014 року по 30 серпня 2014 року, документальне підтвердження цього фату є неможливим, оскільки ГУНП в Полтавській області та ліквідаційна комісія УМВС України в Полтавській області не мають такої інформації, а відсутність підтвердження факту його перебування у відрядженні в зоні проведення АТО, що позбавляє його можливості отримати статус учасника бойових дій.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 01 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт перебування ОСОБА_1 , як працівника Міністерства внутрішніх справ України, у відрядженні в м. Славянську Донецької області в період з 24 серпня 2014 року по 25 серпня 2014 року включно.

В апеляційній скарзі ліквідаційна комісія Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове про залишення заяви без розгляду або без задоволення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не звернув уваги на положення Інструкції з організації відряджень у структурі міністерства внутрішніх справ України, і що згідно матеріалів справи заявником не надано жодного доказу перебування його у відрядженні з 24 серпня 2014 року по 30 серпня 2014 року.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористався.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:
Відповідно п.4 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст. 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно трудової книжки, ОСОБА_1 з 18.05.1994 року по 16.01.2015 року перебував на службі в органах МВС. За час служби отримав ряд заохочень та премій (а.с.23-26).

16.01.2015 заявника звільнено з органів МВС України у запас через хворобу (а.с.30,31).

Згідно листа № 46зі/115/12/01.2018 від 14.09.2018 року Управління кадрового забезпечення УМВС України в Полтавській області за обліками управління кадрового забезпечення ОСОБА_1 не є особою, яка відряджалася до Донецької та Луганської областей з метою відсічі і стримування збройної агресії РФ (а.с.38).

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, на які посилається заявник.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон) учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України (далі - СБУ), Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення АТО центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах АТО у період її проведення.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо статусу осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України» від 07 квітня 2015 року № 291-ІІІ, який набрав чинності 19 червня 2015 року, статтю 6 Закону було доповнено пунктом 20, згідно з яким учасниками бойових дій також визнаються особи, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах АТО у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в АТО, а також райони АТО визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (далі - Порядок), статус учасника бойових дій надається особам, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в АТО, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах АТО у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування згідно з переліком, визначеним Антитерористичним центром при СБУ та Генеральним штабом Збройних Сил, були включені до складу Збройних Сил, Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції, Національної гвардії та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Пунктом 2-1 Порядку передбачено, що статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення АТО на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Згідно з пунктом 4 Порядку підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань АТО в районах її проведення: витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення для осіб, зазначених в абзаці третьому пункту 2 цього Порядку, - документи про залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, передбачені абзацами другим - четвертим цього пункту, або нотаріально завірені свідчення не менше ніж двох свідків із числа осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які разом із такою особою брали участь в антитерористичній операції та отримали статус учасника бойових дій або інваліда війни, у разі підтвердження суб`єктами боротьби з тероризмом факту взаємодії зазначених осіб (особисто або під час перебування у складі добровольчих формувань) із Збройними Силами, Міністерства внутрішніх справ, Національною гвардією та іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями та правоохоронними органами.

Відповідно до пункту 5 Порядку рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, Міністерства внутрішніх справ, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС; міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.

Згідно з пунктом 6 Порядку для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань АТО в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.

Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та у місячний строк з дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.

Пунктом 8 Порядку також передбачено, що у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законом передбачений позасудовий порядок встановлення факту участі в бойових діях для отримання відповідного статусу учасника бойових дій.

Такі висновки зроблені Верховним Судом у справі з аналогічними обставинами (постанова від 07 листопада 2018 року у справі №587/997/17, провадження №61-428св18), які відповідно до приписів ч.4 ст.263 ЦПК України є обов`язковими для судів при вирішенні аналогічних спорів.

У справі, що розглядається, відсутні дані про те, що ОСОБА_1 у встановленому порядку звертався до уповноваженого органу (комісії) з відповідною заявою.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі, оскільки вимоги, заявлені ОСОБА_1 , не підлягають розгляду у порядку окремого провадження, так як фактично зводяться до встановлення факту участі у бойових діях з метою отримання статусу учасника бойових дій, який встановлюється «Порядком надання статусу учасника бойових дій, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року.

Керуючись ст.367, ч.6 ст.294, п.4 ч.1 ст.374, ст.382, ст.384ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області задовольнити частково.
Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 01 березня 2019 року скасувати.
Заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.
Роз`яснити заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.А.Лобов
Судді: А.І.Дорош
В.М.Триголов
З оригіналом згідно
Суддя О.А.Лобов