Справа № 504/2308/17
Провадження № 2/504/441/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2019 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенка В.К.,

секретаря - Мельникової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 4, смт. Комінтернівське, цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про зобов`язання сплатити заборгованість, та стягнути моральну шкоду, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_3 , яким просили суд зобов`язати відповідача не чинити перешкод у користуванні двома третинами земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Провадження у справі відкрито ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області ( Рідник І.Ю .) від 21.08.2017 року.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області ( Барвенко В. К.) від 15.11.2017 року у зв`язку із виключення судді Комінтернівського районного суду Одеської області (Рідник І.Ю.) зі складу штату суду та повторним авторозподілом справи, матеріли прийняті до свого провадження.

У вересні 2018 року відповідач ОСОБА_3 подав зустрічний позов, яким просив зобов`язати відповідачів сплатити заборгованість почленським внескам, електропостачанню, стягнути завдану моральну шкоду.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.03.2019 року зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду із первісним позовом, закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вимоги свого позову підтримали, просили його задовольнити з визначених у позові підстав.

Проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 - заперечували.

Представник ОСОБА_3 у судовому засіданні повністю підтрималв позовні вимоги свого довірителя, вважав їх обгрунтованими, і просив задовольнити зустрічний позов.

Проти задоволення первісного позову- заперечував.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд дійшов до наступного висновку:

Судом встановлено, що сторони відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.12.2016 року, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тихомировою К.В. є співвланиками, по одній третині, спірної земельної ділянки.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 приблизно з кінця 2016 -весни 2017 років чинить перешкоди у вільному вході до вказаної земельної ділянки, її обробленні, щоденному догляді ОСОБА_1 , ОСОБА_2

Вказане підтверджується зверненням позивачів за первісним позовом до органу поліції (а.с. 14- 15), та у судовому засіданні не спростовані стороною ОСОБА_3 доводи позивачів за первісним позовом.

Так, сторона ОСОБА_3 на запитання сторони первісного позову пояснила, що запропонувала ключі від огорожі земельної ділянки у 2018 році, проте позивачі за первісним позовом відмовились від їх отримання.

Крім того, у своєму зустрічному позові ОСОБА_3 підтверджує, що ключі від огорожі земельної ділянки він запропонував співвласникам ліише у липні 2018 року, тоді, коли справа вже перебувала у суді.

Отже, суд дійшов до переконання, що конфліктна ситуація у користуванні співвласниками належною їм на праві спільної часткової власності земельною ділянкою має місце, не вирішена сторонами.

Інші доводи як первісного позову, так і доводи заперечень на первісний позов не є істотними, і не свідчать про відсутність перешкод у користуванні позивачам за первісним позовом власністю.

В силу ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Суд, виходячи з вказаної правової норми, вважає, що позовні вимоги первісного позову мають бути задоволені.

За правилом ст. 267 ЦПК України суд ухвалюючи ршення по справі має право встановити порядок його виконання.

Вирішуючи питання зустрічного позову, суд дійшо до наступного:

У своєму зустрічному позові ОСОБА_3 просить суд стягнути з відповідачів існуючу заборгованість по сплаті членських внесків ОС «Степове», заборгованість по електропостачанню, водопостачанню.

З ОСОБА_1 ОСОБА_3 просить стягнути 6460 грн., а з ОСОБА_2 він просить стягнути 25840 грн.

Наявна заборгованість обгрунтована ОСОБА_3 листом Лиманської районної державної адміністрації Одеської області від 13.08.2018 року, листом Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області від 23.08.2018 року.

Суд вважає, що ОСОБА_3 не наділений повноваженнями звертатись до суду із позовом про стягнення з інших співвласників цієї заборгованості, як водопостачання, так і членських внесків та електропостачання.

Доказів оплати ним вказаної заборгованості по водопостачанню, членським внескам суду не надано.

Отже навіть права на регресне відшкодування у ОСОБА_3 не виникло.

Що стосується наданих квитанцій про сплату боргу за електропостачання в сумі 1707,52 грн. 1998,24 грн., суд критично відноситься до цих квитанцій в розумінні можливості регресного відшкодування, оскільки, як встановлено судом, у квитанціях період заборгованості чітко не визначений, вказано оплата 2018 рік, при цьому, як визначено судом, у це період часу позивачі за первісним позовом не мали можливості користуватись своїми частками у спірній земельній ділянці, а рівно - електроенергією. Суд при цому враховує, що електроенергія нараховується по даному особовому рахунку (досі відкритий на спадкодавця - ОСОБА_6 ) по електролічильнику.

Тому суд вважає, що факт відсутності достатніх доказів користування відповідачами по зустрічному позову спірною земельною ділянкою у 2018 році (період, що вказаний у квитанціях про сплату заборгованості по електроенергії) виключає можливість вимоги іншим співласником (користування яким спірною ділянкою не заперечується) відшкодування спожитою ним електроенергії за цей період.

Жодних доказів того, що ОСОБА_3 звертався до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з вимогою погасити існуючі заборгованості суду не надано.

Вирішуючи питання відшкодування завданої ОСОБА_3 моральної шкоди, суд виходить з того, що чстиною 1 та 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У п. 3 постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року (з наступними змінами) Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Факт спричинення ОСОБА_3 моральної шкоди, на переконання суду, не знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в судовому порядку.

Факт протиправних дій відповідачів по зустрічному позову не знайшов своє підтвердження.

Право вимоги заборгованостей ОСОБА_3 не належить (до сплати ним цієї заборгованості).

Таким чином, причинний зв`язок між діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та моральної шкоди ОСОБА_3 - відсутній.

Отже у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 слід відмовити повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст. 23, 391 ЦК України, ст.ст. 207, 208, 258-260, 353 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , ОСОБА_2 перешкоди у користуванні власністю кожного з них, по одній третині, земельної ділянки , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_3 забезпечити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вільний доступ до вказаної земельної ділянки, надання екземпляру ключей до огорожі, не перешкоджати в обробці земельної ділянки та щоденного догляду за нею.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст судового рішення виготовлений 03 червня 2019 року.

Суддя В.К. Барвенко