Справа № 446/306/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.04.2019 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Бакай І. А.
за участі:секретаря судового засідання Михайлишин О.В.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Камянка-Бузька Львівської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку,-
Позивачі звернулись із вказаним позовом, у якому зазначає, Згідно із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.07.2011 року ми позивачі отримали право на спадкування майна, яке належало нашій покійній бабці ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом нами додається).
Так, відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданого на 14.09.2004 року на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької РДА від 16.08.2004 року № 285, нашій покійній бабці ОСОБА_4 , належала земельна ділянка загальною площею 3,6876 га, яка складається із земельної ділянки № 1 площею 1,1403 га, кадастровий № НОМЕР_2 , земельної ділянки № 2 площею 1,2241 га, кадастровий № НОМЕР_3 земельної ділянки № 3 площею 1,3232 га., кадастровий № НОМЕР_4 цільове призначення «ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка знаходить на території Зубівмостівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області.
Поряд із цим зазначають, що згідно із розпорядженням голови Кам`янка-Бузької РДА від 20.03.2018 року, було внесено зміни до розпорядження голови Кам`янка-Бузької РДА від 16.08.2004 року № 285, та було включено Відповідача, ОСОБА_3 до списку громадян, які мають право на отримання середньої земельної частки паю замість померлої ОСОБА_4
На підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької РДА від 19.07.2018 року було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 1, 1403 га., кадастровий номер НОМЕР_5 на імя Відповідача, ОСОБА_3 .
В подальшому, відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.11.2018 року, ОСОБА_3 було оформлено право власності на земельну ділянку площею площею 1,1403 га, кадастровий номер НОМЕР_5 .
Позивачі в судове засідання не з`явились, подали заяву, в якій просисили проводити розгляд справи у їх відсутності, просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, проти задоволення вимог позову не заперечувала.
Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 79-1 ЗК України, ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», п.п 4,5, 31,61,67 Процедура та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051., ч. 1 ст. 24, ч. 1, 2, 4 ст. 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» для відновлення порушених прав позивачки необхідно скасувати державну реєстрацію права власності на спірні земельні ділянки за відповідачами.
Відповідно до частини десятої статті 79-1ЗК України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.
Процедура та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051
Так, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.07.2011 року позивачами набуто право на спадкування майна, яке належало нашій їхній бабці ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. ______).
Даний факт встановлено відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданого на 14.09.2004 року на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької РДА від 16.08.2004 року № 285, нашій покійній бабці ОСОБА_4 , належала земельна ділянка загальною площею 3,6876 га, яка складається із земельної ділянки № 1 площею 1,1403 га, кадастровий № НОМЕР_2 , земельної ділянки № 2 площею 1,2241 га, кадастровий № НОМЕР_3 земельної ділянки № 3 площею 1,3232 га., кадастровий № НОМЕР_4 цільове призначення «ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка знаходить на території Зубівмостівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області.
Однак, зареєструвати в повному обсязі право на спадщину за заповітом позивачі не можуть, оскільки помилково на імя Відповідача було проведено державну реєстрацію на вказану ділянку.
Основними нормативно-правовими актами, які регулюють відносини у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, крім Закону України«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є Цивільний кодекс України, постанова Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанова Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».
Підставою для скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, про скасування рішення про державну реєстрацію такого права.
Згідно з частиною першою статті 37Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майнота їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, субєкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.
Відповідно до п. 7 Постанови №7Пленуму ВСУвід 16.04.2004«Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов`язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права.
Пунктом 7 Постанови № 3 від 01.03.2013 Пленуму ВСУ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначає, що земельні відносини, субєктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а обєктами землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК України, статті 2, 5 Земельного кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За ст. 328, ст. 373 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.
Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав.
Згідно ст. ст. 11, 12, 15, 20 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.
Відтак, вказана реєстрація права на спірну земельну ділянку була проведена із порушенням, внаслідок технічних помилок, які були допущені при виготовленні технічної документації.
Отже, виходячи із вище наведених норм, суд вважає, що для відновлення порушених прав позивача необхідно, також, скасувати записи про державну реєстрацію спірних земельних ділянок відповідачів у Державному реєстрі речових прав.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 4, ч. 1 ст. 26, ст. 19, ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає право власності. Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. До документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно, віднесено також рішення суду.
Керуючись ст. 25 Земельного Кодексу України, ст.ст. 12,81, 263-265 ЦПК України, 1216, 1218, 1258, ЦК України, суд
в и р і ш и в:
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції.
До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області.
Суддя : І.А.Бакай