УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря Котяш Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шрамко Ірини Сергіївни про забезпечення позову у рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу в частині клопотання представника позивачів адвоката Шрамко Ірини Сергіївни про витребування доказів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просять стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за розпискою від 26.10.2005, у розмірі 1 351 200,00 грн. за розпискою від 26.10.2005, що складається з 844 500,00 грн. основного боргу, що є еквівалентом 30 000,00 доларів США та 506 700,00 грн. процентів за 36 місяців, що є еквівалентом 18 000 доларів США, а також стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість за розпискою від 14.08.2012 у розмірі 201 554,00 грн., що складається з 140 750,00 грн. основного боргу, що є еквівалентом 5 000 доларів США та 60 804,00 грн. за 36 місяців, що є еквівалентом 2 160,00 доларів США.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 13 липня 2018 року вжито заходи забезпечення позову до подання позову - накладено арешт на 1/2 частину 3-кімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування Р№385 від 16.04.2004, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Тимофєєвою О.В., 29.06.2004; 2-кімнатна квартира АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4 31.08.2006 на підставі договору купівлі-продажу, Р№3353 від 31.08.2006, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Поляковою М.В.

10 квітня 2019 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову, якою просила суд накласти арешт на нерухоме майно та заборонити власнику його відчуження, а саме на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4 31.08.2006 року на підставі договору купівлі-продажу Р№3353 від 31.08.2006, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поляковою М.В.

Заявник стверджує, що у ситуації, що склалася, через те, що боржники, навіть після отримання позовної заяви, добровільно не виконують прийняті на себе зобов`язання, зрозумілі побоювання заявника, що відразу після отримання позовної заяви боржники спробують переоформити майно на третіх осіб з метою унеможливлення звернення стягнення на нього в рахунок погашення боргу. Відтак ефективним способом забезпечення прав заявника на ефективний спосіб судового захисту є накладення арешту на майно подружжя, в інтересах якого була використана позика.

Як зазначено в позовній заяві, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є подружжям, знайомі з заявником приблизно з 1999 року, через те що мешкали на той час у сусідніх будинках

Так, 26 жовтня 2005 року заявник запозичив ОСОБА_3 10 000,00 доларів США під 2% на місяць та 20 000,00 доларів США під 1,5 % на місяць. Всього ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 30000,00 доларів СІЛА. Про це була складена розписка, оригінал якої знаходиться у ОСОБА_1 та буде наданий суду у судовому засіданні.

Необхідність позики була обумовлена бажанням розвитку спільного бізнесу подружжя ОСОБА_5 .

Боржники ведуть спільну підприємницьку діяльність, пов`язану з виробництвом меблів та інших дерев`яних та скляних виробів і конструкцій, а також проводять їх роздрібну реалізацію.

Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте у результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Таким чином, вважаю, що гроші, які отримав ОСОБА_3 за розпискою від 26.10.2005, та які були витрачені в інтересах родини ОСОБА_5 , а саме вкладені у спільний бізнес та придбання двокімнатної квартири на АДРЕСА_3 - можуть бути стягнуті в солідарному порядку з вказаного подружжя.

З інформаційної довідки, наданої на адвокатський запит ТОВ "Харківський технічний центр оцінки "Експертус", складеної сертифікованим спеціалістом оціночної діяльності, вбачається, що середньоринкова вартість 3-кімнатної квартири по АДРЕСА_4 загальною площею 94, 9 кв.м. становить 2100000 грн, а середньоринкова вартість 2-кімнатної квартири по АДРЕСА_3 загальною площею 42,8 кв.м., становить 755 000 грн.

У судове засідання сторони, відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, розглядається без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву та матеріали справи, суд при постановленні ухвали керувався наступним.

Відповідно до вимог чч.1, 2 ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено, що позов може бути забезпечено шляхом накладення арешту на майно, та забороною вчинення дій.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач та його представник вважають, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів окрім тих, які вже накладені судом, і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, а тому відповідна заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шрамко І.С. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 149 - 153, 260 ЦПК України,

ухвалив:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шрамко Ірини Сергіївни про забезпечення позову відмови.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя