Дата документу 03.10.2019 Справа № 335/4309/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 335/4309/19 Головуючий у 1 інстанції Крамаренко А.І.
Провадження №22ц/807/2791/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Онищенка Е.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2019 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Вознесенівського району Запорізької міської ради про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Вознесенівського району Запорізької міської ради про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2019 року вказану позовну заяву залишено без руху, скаржнику надано строк для усунення недоліків заяви терміном десять календарних днів з дня вручення ухвали, для надання суду підтвердженої належним чином інформації щодо останнього відомого місця проживання відповідача ОСОБА_3 .

На виконання ухвали суду від 05 червня 2019 року ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_2 надала заяву про усунення недоліків, до якої додана копія постанови про відкриття виконавчого провадження, за якою прийнято до виконання виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів, й зазначено в якості його місця проживання адресу: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2019 року позовну заяву ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для вирішення питання про відкриття провадження до суду першої інстанції, посилаючись на те, що при постановленні ухвали судом порушені норми процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з метою усунення недоліків на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2019 року, вона просила прийняти до уваги суду в якості доказів останнього відомого місцеперебування відповідача, ОСОБА_3 постанову про відкриття виконавчого провадження . Крім того зазначає, що ЦПК України не передбачає обов`язку позивача надавати докази в підтвердження реєстрації місця проживання відповідача.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 12 серпня 2019 року та призначено справу до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 12 серпня 2019 року (а.с. 35-36) особам, які беруть участь у справі, надавався строк для надання можливих відзивів на вищезазначену апеляційну скаргу позивача.

Однак, в строк визначений судом на адресу апеляційного суду відзивів від осіб, які беруть участь у справі, на вищезазначену апеляційну скаргу, не надійшло.

В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду доказів того, що позивач не надала суду доказів останнього відомого місця проживання відповідача, при цьому визнавши неналежним доказом копію постанови про відкриття виконавчого провадження, де зазначена його адреса, оскільки реєстрація або проживання, у тому числі тимчасово, передбачено відповідними вимогами чинного законодавства України, зокрема стосовно громадян іноземних держав, яким є відповідач по вказаній справі.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись на можна, виходячи з наступного.

Підстави для повернення позовної заяви визначені у статті 185 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до частин 1, 3 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Статтями 175, 177 ЦПК України визначені вимоги щодо форми і змісту позовної заяви та вимоги до документів, що додаються до неї.

Зі змісту зазначених статей вбачається, що чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачена така підстава для залишення позовної заяви без руху та повернення її позивачу, як неможливість встановити останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідача, ураховуючи, що позивач у позовній заяві вказала останнє відоме їй місце проживання відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Також, частиною 9 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Крім того, ч. 10 ст. 28 ЦПК України встановлено, що позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Відповідно до частин 6, 9, 10 ст. 187 ЦПК України у разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до інформаційної довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 03.06.2019 року за № 01-17/02/3335, інформація про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 відсутня (а.с. 11).

Також, слід звернути увагу, що з вищевказаної довідки вбачається про відсутність реєстрації ОСОБА_3 саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, отримана судом інформація лише не містить даних про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_3 за конкретною адресою, але жодним чином не свідчить про наявність перешкод для вирішення питання про відкриття провадження у справі у відповідності до частини 10 ст. 187 ЦПК України.

Зазначене свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки встановивши, що отримана інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд, не вирішив питання про відкриття провадження у справі.

За положенням п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, що судом першої інстанції зроблено не було.

У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З матеріалів справи також не вбачається ,що позивачу відомо буд-яке інше ніж зазначене у позові місце проживання або перебування відповідача.

З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку, про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2019 року про повернення позовної заяви - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 03 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: