ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року

м.Суми

Справа №592/10705/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/3151/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 31 березня 2017 року у складі судді Бичкова І.Г., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який мотивувало тим, що 30 січня 2008 року між сторонами укладено кредитний договір № 750/7-011, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50 тис. грн зі сплатою 19 % річних, на строк до 18 вересня 2014 року. У зв`язку з неналежним виконаним відповідачем умов кредитного договору та неповернення кредиту у встановлений договором строк виникла заборгованість, яка станом на 20 липня 2015 року становить 111 127,68 грн, яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь та 1 666,68 грн витрат зі сплати судового збору.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 111 127,58 грн заборгованості за договором кредиту від 30 січня 2008 року № 750/7-011 та 1 666, 68 грн судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючить на неповне з`ясування судом обставин справи, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вважає, що банк звернувся до суду з позовом після спливу строку позовної давності, оскільки пред`явивши 08 жовтня 2009 року вимогу про дострокове повернення кредиту, банк змінив строк виконання основного зобов`язання і повинен був звернутися з позовом протягом трьох років після невиконання такої вимоги.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 22 травня 2017 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня 2017 року в частині стягнення пені скасовано та відмовлено банку в задоволенні цих вимог.

Викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту № 750/7-011 від 30 січня 2008 року в сумі 89664 грн 14 коп, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 41840 грн 71 коп, заборгованість по відсоткам в сумі 22832 грн 88 коп, інфляційних витрат за кредитом в сумі 19716 грн 24 коп, інфляційних витрат за відсотками в сумі 5274 грн 41 коп, яка виникла станом на 20 липня 2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» сплачений судовий збір в розмірі 1344 грн 67 коп.

Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за апеляційний розгляд в сумі 354 грн 20 коп.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Апеляційного суду Сумської області від 22 травня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2016 року: 1378 грн х 100 = 137800 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи убачається, що 30 січня 2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 750/7-011, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 50000 грн зі сплатою 14,5 % річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в додатку 1 до цього договору, що є невід`ємною складовою частиною цього договору, та порядком повернення кредиту згідно з графіком, що міститься в додатку 2 до цього договору, який є невід`ємною складовою частиною цього договору, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 18 вересня 2014 року (а.с. 7-13).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку за кредитним договором та неповерненням кредиту у встановлений договором строк виникла заборгованість, яка станом на 20 липня 2015 року становить 111127,68 грн та складається з: 41840,71 грн заборгованості за кредитом, розрахованої станом на 19 вересня 2014 року, 22832,88 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом, розрахованої станом на 19 вересня 2014 року, 16908,26 грн пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 19 липня 2014 року по 04 березня 2015 року, 4555, 18 грн пені за несвоєчасне повернення відсотків за період з 19 липня 2014 року по 04 березня 2015 року, 19716,24 грн інфляційні втрати за кредитом за період з липня 2014 року по березень 2015 року, 5274,41 грн інфляційні втрати за відсотками за період з липня 2014 року по березень 2015 року (а.с. 16-19).

Рішення суду першої інстанції про задоволення позову мотивоване тим, що у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у позичальника виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з нього на користь банку. Позов банку подано з дотриманням строків позовної давності.

Проте, колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитись не може.

Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з порушенням умов кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків банк направив боржнику лист-претензію від 08 жовтня 2009 року про дострокове повернення кредиту (а.с. 61), який ОСОБА_1 виконаний не був.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В оцінці дій сторін та відповідних їм правових наслідків підлягає застосуванню правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З урахуванням наведеного у банку відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом у цій цивільній справі з огляду на те, що 08 листопада 2009 року банк пред`явив до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України про дострокове виконання кредитного зобов`язання.

Наведені норми права суд першої інстанцій не застосував та дійшов необґрунтованих висновків про можливість нараховувати передбачені умовами кредитного договору платежі до 18 вересня 2014 року та можливість стягнення заборгованості за процентами та іншими платежами за кредитом, що нараховані після зміни строку виконання основного зобов`язання.

Щодо застосування позовної давності слід зазначити наступне.

Під час розгляду цієї справи судом першої інстанції, ОСОБА_1 надав суду заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1 та ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Таким чином, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює визначення моменту початку перебігу строку позовної давності.

Таким чином, звернувшись до відповідача із вимогою про дострокове повернення кредиту відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про стягнення заборгованості розпочався на 31 день з дня отримання заявником вимоги про дострокове повернення суми кредиту, тобто з 09 грудня 2009 року.

Відповідно до положень ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач після отримання листа - претензії, починаючи з грудня 2009 року і по 15 квітня 2015 року, частково по декілька разів на рік вносив кошти на погашення заборгованості (а.с. 18) і тим самим кожного разу переривав строк позовної давності. 16 квітня 2015 року почався новий перебіг позовної давності, тому позовна давність на момент звернення банку із позовом про стягнення заборгованості за кредитом та відсотками не спливла.

Разом з тим, позивач пропустив строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту та пені за несвоєчасне погашення відсотків, оскільки строк позовної давності до цих вимог становить один рік, а з позовом позивач звернувся лише 21 листопада 2016 року. Тому висновок суду першої інстанції про пред`явлення цих вимог в межах строку позовної давності є необґрунтованим і в їх задоволенні слід відмовити.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів. Оскільки після пред`явлення вимоги про дострокове виконання основного зобов`язання в порядку ч.2 ст. 1050 ЦК України у позивача було відсутнє право нараховувати проценти за кредитом, то вимоги позивача про стягнення процентів та інших платежів за кредитом, нарахованих після 08 жовтня 2019 року, є необґрунтованими.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом -41050,00 грн, заборгованість за простроченим кредитом - 790,71 грн та заборгованість за відсотками - 2031,60, які банк нарахував та пред`явив відповідачу у вимозі про повне дострокове погашення заборгованості.

Проте, враховуючи здійснені відповідачем платежі після отримання листа-вимоги з грудня 2009 року у розмірі 25991,73 грн (2031,60 грн + 662,47 грн +1391,21 грн +1236,62 грн +4769,83 грн + 2000,00 грн +1000,00 грн +5000,00 грн +1900,00 грн +2000,00 грн +1000,00 грн + 1000,00 грн +1000,00 грн + 500,00 грн +200,00 грн +300,00 грн), з ОСОБА_1 підлягає стягненню лише заборгованість за кредитом в розмірі 17880,58 грн. Заборгованість за відсотками 28 грудня 2009 року була погашена відповідачем (а.с. 18) і тому у її стягненні слід відмовити.

За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду з цим позовом, банк просив стягнути з відповідача на свою користь інфляційні витрати за кредитом та відсотками з липня 2014 року по червень 2015 року, на підставі статті 625 ЦК України.

Враховуючи, що заборгованості по відсотках відповідач не має, інфляційні витрати підлягають стягненню лише за неповернутим кредитом у межах позовних вимог з липня 2014 року по червень 2015 року у розмірі 10277, 42 грн (розраховується за формулою:

[Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період

[Збитки від інфляції] = [Сума боргу] ? [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу].

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду в частині стягнення заборгованості за договором кредиту на підставі п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК підлягає зміні.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, підлягає зміні і розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 28158 грн. (заборгованість за кредитом 17880,58 грн. + інфляційні витрати 10277,42 грн), тобто на 25%, з відповідача на користь позивача за розгляд справи в суді першої інстанції підлягає стягненню 416 грн 67 коп (1666,68 грн х 25 %) судового збору. За розгляд апеляційної скарги з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 625 грн (75 %).

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ч. 13 ст.7, ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня 2017 року в частині стягнення пені та відсотків за користування кредитом та прийняти постанову про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня 2017 року в частині стягнення заборгованості за договором кредиту та судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту № 750/7-011 від 30 січня 2008 року в сумі 28158 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 17880,58 грн, інфляційних витрат за кредитом в сумі 10277,42 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» сплачений судовий збір в розмірі 416 грн 67 коп за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за апеляційний розгляд справи в сумі 625 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина

С.С. Ткачук