Постанова

Іменем України

04 червня 2019 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/7638/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

за участю секретаря Ратушного А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва

в складі судді Тітова М.Ю.

від 29 березня 2019 року

у справі №756/15965/18 Оболонського районного суду м. Києва

за заявою ОСОБА_1

про забезпечення позову

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

до ОСОБА_1

про виселення та зняття з реєстраційного обліку

та за зустрічним позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_2

про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2018 року Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк», Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про виселення та зняття з реєстраційного обліку.

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до АТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

28 березня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення зустрічного позову та ефективний захист її прав, просила забезпечити позов шляхом заборони АТ «Укрсоцбанк» здійснювати реєстрацію (перереєстрацію) права власності на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та заборони проникнення та перебування в квартирі третіх осіб, пов`язаних з АТ «Укрсоцбанк».

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права без повного з`ясування обставин, які мають суттєве значення при вирішенні питання забезпечення позову.

Як на підставу скасування ухвали суду вказувала на те, що судом безпідставно відмовлено в забезпеченні позову, що призвело до позбавлення позивача за зустрічним позовом ефективного захисту своїх прав та інтересів.

Також, як на підставу скасування ухвали суду вказувала, що оскільки справа віднесена судом до категорії малозначних, то в порушення вимог процесуального закону безпідставно не допущено її представника за довіреністю до участі у справі.

За вказаних обставин просили скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 29.03.2018 та постановити нову, якою заборонити здійснювати будь-які дії по перереєстрації прав власності на спірну квартиру АДРЕСА_2 ; усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 спірною квартирою; заборонити доступ та перебування в квартирі будь-яких осіб, не зареєстрованих в квартирі.

Також, просила постановити окрему ухвалу про заборону головуючому у першій інстанції судді обмежувати права ОСОБА_1 на вільний вибір представника.

Учасники справи своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала з підстав наведених в ній та просила задовольнити.

Представник АТ «Укрсоцбанк» - Петренко С.В. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилася в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність ухвали суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Частиною 1 статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Крім того, за приписами ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено договір кредиту№014-525-КЖ, в забезпечення виконання умов якого в цей же день укладено Іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_1 передала в іпотеку Банку нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору АТ «Укрсоцбанк» в позасудовому порядку оформив право власності на спірну квартиру.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, звертаючись до суду з позовом Банк, посилаючись на те, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 02.05.2018 АТ «Укрсоцбанк» є власником квартири АДРЕСА_3 , просив виселити із квартири ОСОБА_1

Заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_1 в лютому 2019 року звернулася до суду із зустрічним позовом про скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру за АТ «Укрсоцбанк».

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що між сторонами дійсно існує спір щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 .

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення зустрічного позову, ОСОБА_1 зазначала, що внаслідок неправомірних дій Банку, а саме шляхом зміни замків у спірній квартирі, її позбавлено права користування квартирою, тоді як таке право у встановленому законом порядку не скасоване.

Вважала, що за таких обставин невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання рішення суду у разі задоволення зустрічного позову.

Ураховуючи викладене, колегія суддів, виходячи з розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення позову, приходить до висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з прохальної частини заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 просила забезпечити позов шляхом заборони Банку здійснювати перереєстрацію права власності на спірну квартиру та заборони перебування в квартирі третіх осіб.

Отже, ОСОБА_1 фактично заявлено вимогу про заборону відчуження спірної квартири.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ефективним способом захисту позову буде вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру. Даний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими зустрічними позовними вимогами.

Одночасно колегія суддів звертає увагу, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

При цьому, за приписами ч. 7, 9 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суду у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що питання забезпечення позову судом першої інстанції вирішено з порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з'ясування обставин справи, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду та постановлення нової про часткове задоволення заяви.

Вимоги ОСОБА_1 щодо усунення перешкод в користуванні їй квартирою, викладені в апеляційній скарзі, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 367 ЦПК України не підлягають розгляду судом апеляційної інстанції, оскільки такі вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Також не підлягають задоволенню вимоги про забезпечення позову шляхом заборони проникнення до квартири та перебування в ній третіх осіб, оскільки такі вимоги не стосуються предмету спору.

Щодо посилань в апеляційній скарзі про наявність правових підстав для постановлення окремої ухвали відносно судді ОСОБА_3 , колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що як на підставу постановлення відносно судді окремої ухвали скаржник посилався на те, що, суд визначивши дану справу, як малозначну, безпідставно не допустив до участі у справі представника ОСОБА_1 за довіреністю.

Дійсно, за приписами ч. 2 ст. 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи та справи, що виникають з трудових відносин.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду (ч. 2 ст. 274 ЦПК України).

Положеннями частини 5 статті 274 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, як малозначної.

Однак, матеріали справи не містять доказів, що справа визначена судом як малозначна та призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для постановлення окремої ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 .

В іншій частині заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з часу її постановлення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 05 червня 2019 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай