Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/1435/19
Провадження №2/596/520/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2019 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Митражик Е.М.

при секретарі Кузик М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Личковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області про визначення часток померлих осіб в праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Личковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області та просить визначити, що частки померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0245, становили по 1/2 в кожного. Також просить визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0245, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Посилається на те, що вона є спадкоємицею за законом майна її померлого батька ОСОБА_3 . До спадкового майна входить також вищевказана земельна ділянка, проте у зв`язку з тим, що вищевказана земельна ділянка перебувала у спільній сумісній власності подружжя, а саме, її батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а їх частки за життя не були визначені, а тому у зв`язку із вищевказаним вона не може успадкувати дану земельну ділянку. При зверненні до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку, їй було відмовлено по вищезазначеній причині.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла до суду заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити позов.

Від Личковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області надійшла до суду заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнають, щодо їх задоволення не заперечують.

Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд встановив обставини та визначив відповідно до них наступні правовідносини.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який поширюється з часу відкриття спадщини.

Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 602913 від 16.10.2012 року та додатку до акта ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є власниками земельної ділянки площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :02:001:0245 (а.с.5-6).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 08.05.2013 року, виданого Личковецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області (а.с.10).

Після її смерті залишилось спадкове майно, в тому числі і частка земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, кадастровий номер: :02:001:0245, що розташована в АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Личковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області № 261 від 05.04.2019 року ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживала і була зареєстрована на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 , і разом з нею за вказаною адресою на день її смерті проживав і був зареєстрований її чоловік ОСОБА_3 , 1930 року народження, проживав з 1976 року по 02.05.2014 року (а.с.8).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 05.05.2014 року, виданого Личковецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області (а.с.9).

Таким чином після його смерті залишилось спадкове майно, в тому числі і частка земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, кадастровий номер: :02:001:0245, що розташована в АДРЕСА_1 , яка йому належала згідно Державного акта, та частка, яку він успадкував після смерті ОСОБА_2 своїм проживанням разом із спадкодавцем на день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 1276 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 17.03.1961 року (а.с.4).

ОСОБА_5 07.05.1979 року після реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 було присвоєно прізвище « ОСОБА_7 », що вбачається із копії укладення шлюбу № НОМЕР_4 від 01.05.1979 року (а.с.4).

Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.06.2019 року, посвідченого державним нотаріальної контори Мороз Л.С., зареєстрованого в реєстрі № 494, вбачається, що ОСОБА_1 успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 , який належав в рівних частках по 1/2 кожному ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.7).

При зверненні до Гусятинської державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, що розташована в АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що вищевказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , проте належні кожному частки у спільній сумісній власності за їх життя не були визначені. (а.с.11).

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст.126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

За ст.86 Земельного Кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно ст.89 Земельного Кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Частиною 4 статті 120 Земельного Кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.4 ст.120 Земельного Кодексу України (в редакції Закону від 05.11.2009 року), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 Цивільного кодексу України.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що є підстави для визначення, що частки померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0245, становили по 1/2 в кожного та визнання за позивачем права власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0245, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

На підставі наведеного, ст. ст. 392, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1269, 1276 Цивільного кодексу України, ст. ст. 88, 89, 131 Земельного кодексу України, керуючись ст. ст. ст. 10, 12, 13, 76, 80, 258, 259, 263-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , жительки с. Трибухівці, Гусятинського району, Тернопільської області) до Личковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області (адреса місцезнаходження: 48253, с. Личківці, Гусятинського району, Тернопільської області, ) про визначення часток померлих осіб в праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визначити, що частки померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, кадастровий номер: :02:001:0245, що розташована в АДРЕСА_1 , становили по 1/2 в кожного.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , жителькою с. Трибухівці, Гусятинського району, Тернопільської області) право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, кадастровий номер: :02:001:0245, що розташована в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Гусятинський районний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду виготовлено 04 жовтня 2019 року.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно:

Суддя Гусятинського районного суду Е.М. Митражик