провадження № 2/333/1186/19
справа № 333/1197/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

13 травня 2019 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Стоматова Е.Г., за участю: секретаря судового засідання Кабанової К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

28 лютого 2019 року, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що він з 2000 року по 2006 рік перебував з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без державної реєстрації. Від даний відносин мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 2-1239 від 05.03.2007 року з нього стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.02.2007 року і до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час у Комунарському відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження з примусового виконання даного рішення. Проте, на сьогоднішній день його майновий стан змінився, відсутня робота та будь-які доходи, погіршилось здоров`я та в нього на утриманні перебуває непрацездатна матір, яка хворіє та потребує допомоги, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, позивач просить суд: зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) до 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви про зменшення розміру аліментів і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2019 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 32).

У судове засідання позивач не з`явився, але до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечував.

У судове засідання відповідач не з`явилася, хоча про час, день та місце слухання справи була повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи суду або заперечень стосовно позовних вимог позивача не надала.

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Прийнявши до уваги заяву позивача, суд ухвалою від 13 травня 2019 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву позивача, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьками якого є: матір ОСОБА_2 та батько ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, повторно виданим Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 860, що додане до матеріалів справи (а.с. 9).

05 березня 2007 року Комунарським районним судом м Запоріжжя ухвало заочне рішення № 2-1239, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.02.2007 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 35-36).

Рішення суду набрало законної сили 19.03.2007 року.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа.

На теперішній час у Комунарському відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження з примусового виконання заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 2-1239 від 05 березня 2007 року.

Судом встановлено, що станом на час розгляду справи, син сторін ще не досяг повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_5 України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України зазначені обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, але в будь-якому випадку, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, судом встановлено, що на теперішній час ОСОБА_1 офіційно не працевлаштований, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків (а.с. 10), хворіє на «гепатит С», що підтверджується консультативним висновком № 143 від 16.04.2014 року (а.с. 11); проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_3 та надає їй матеріальну допомогу, оскільки остання має значні захворювання, а саме: хронічна хвороба нирок, пієлонефрит, глаукома 3 ступеня, що підтверджується довідкою, виданою головою ОСББ «Медик-7» (а.с. 15) та довідкою з амбулаторної картки, виданої «Центром первинної медико-санітарної допомоги № 6» від 31.01.2019 року (а.с. 13-14).

Відповідачем ОСОБА_2 належних та допустимих доказів відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України щодо спростування зазначених обставин, суду не надано.

Оскільки позивачем надані докази зміни його матеріального стану, стану здоров`я та крім того, докази знаходження на його утриманні непрацездатної матері після постановлення судового рішення про стягнення аліментів, суд приходить до висновку про наявність підстав передбачених ст. 192 СК України для зменшення розміру аліментів.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначені в порядку ст.. 192 СК України аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, позовні вимоги про зменшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачем зазначена вимога не заявлена, тому суд вважає за можливе не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.

На підставі вищевикладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст.. 196, 197 СК України, ст.ст. 82, 141, 128, 131, 223, 247, 263-265, 268, 273, 280-283 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, встановлений заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 2-1239 від 05.03.2007 року, стягнувши з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовні вимоги залишити без задоволення.

Повний текст судового рішення складено 17 травня 2019 року.

Відповідачу, який не з`явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя

Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Е.Г.Стоматов