ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 704/268/16-ц

провадження № 61-12787св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Стрільчука В. А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -Тальнівське управління по експлуатації газового господарства - філія Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз»,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 16 листопада 2016 року, ухвалене у складі судді Воронкової І. Г., і рішення апеляційного суду Черкаської області від 21 грудня 2016 року, ухвалене колегією у складі суддів: Фетісової Т. Л., Храпка В. Д., Новікова О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» (далі - ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -Тальнівське управління по експлуатації газового господарства - філія Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» (далі - Тальнівське управління по експлуатації газового господарства), про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що з 1992 року постійно працював у Тальнівському управлінні по експлуатації газового господарства на посадах слюсаря і старшого майстра, а з 1997 року - на посаді майстра служби внутрішньобудинкового газового обладнання.

5 листопада 2015 року наказом ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці скорочено займану ним посаду майстра служби внутрішньобудинкового газового обладнання і замість неї введено до штату посаду старшого майстра служби внутрішньобудинкового газового обладнання.

Позивач вважає, що в дійсності скорочення штату працівників не відбулося і відповідні дії керівництва мають на меті виключно його звільнення.

25 січня 2015 року його звільнено з займаної посади у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Зазначає, що, звільняючи його у зв`язку зі скороченням штату працівників, роботодавець не запропонував йому іншої роботи на підприємстві, не врахував наявність у нього переважного права на залишення на роботі та не отримав згоди на розірвання трудового договору від профспілкової організації «Солідарність», членом якої він є.

Оскільки його звільнення з посади майстра служби внутрішньобудинкового газового обладнання відбулося з порушеннями законодавства про працю, позивач просив визнати незаконним і скасувати наказ про звільнення, поновити його на посаді майстра служби внутрішньобудинкового газового обладнання, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу і відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 16 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з дотриманням вимог законодавства про працю. Оскільки позивач не надав доказів дійсного створення у Тальнівському управлінні по експлуатації газового господарства первинної профспілкової організації «Солідарнісь», суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 не є членом профспілки, тому отримання згоди профспілкової організації на розірвання з ним трудового договору не вимагалося.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 21 грудня 2016 року рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 16 листопада 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з інших правових підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що при звільненні ОСОБА_1 відповідач дотримався вимог законодавства про працю. Отримана в ході розгляду справи відмова первинної профспілкової організації «Солідарнісь» у наданні згоди на розірвання трудового договору з позивачем всупереч вимогам частини сьомої статті 43 КЗпП України необґрунтована, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ця відмова не спростовує правомірність проведеного звільнення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просить рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 16 листопада 2016 року і рішення апеляційного суду Черкаської області від 21 грудня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій, на думку завника, не надано належної оцінки його доводам про те, що в дійсності змін організації виробництва і праці у ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз», зокрема у Тальнівському управлінні по експлуатації газового господарства, не відбулося і займана ним посада майстра служби з обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання просто перейменована у посаду старшого майстра служби з обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання.

Заявник зазначає, що як особа з більш тривалим безперервним стажем роботи має переважне у порівнянні з іншими працівниками право на зайняття наявних на підприємстві вакантних посад.

Вважає, що роботодавець безпідставно відмовив йому у зайнятті введеної до штату посади старшого майстра служби з обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання у зв`язку з відсутністю вищої освіти, так як посадові обов`язки старшого майстра майже повністю ідентичні посадовим обов`язкам за займаною ним посадою майстра; законодавством кваліфікаційних вимог до таких посад не встановлено.

На думку заявника, помилковим є висновок апеляційного суду про необґрунтованість відмови первинної профспілкової організації «Солідарнісь» у наданні згоди на розірвання з ним трудового договору, оскільки профспілкою в обґрунтування свого рішення зазначено про відсутність дійсних змін в організації виробництва і праці на підприємстві та вказано на те, що посадові обов`язки майстра і старшого майстра служби з обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання є майже однаковими, тобто фактично відбулося перейменування посади, а не скорочення і введення нової.

Позиція інших учасників справи

У лютому 2017 року ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» подало заперечення на касаційну скаргу, у яких послалося на безпідставність її доводів. Зазначило, що скорочення займаної ОСОБА_1 посади відбулося у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці на підприємстві, при цьому позивачу запропоновано зайняти вакантні посади слюсаря і техніка, проте останній ознайомитися з переліком запропонованих вакансій відмовився.

У березні 2017 року Тальнівське управління по експлуатації газового господарства через свого представника Коротю Я . В. подало заперечення на касаційну скаргу, у яких послалося на безпідставність її доводів. Зазначило, що звільнення ОСОБА_1 відбулося з дотриманням законодавства про працю. Позивач певний час був відсторонений від виконання своїх обов`язків постановою слідчого у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України. У цей період внесені зміни до нормативних актів, що регулюють правовідносини у галузі газового господарства, у зв`язку з чим роботодавцем встановлено більш високі кваліфікаційній вимоги до посади старшого майстра служби з обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання, зокрема, встановлено, що для зайняття цієї посади вимагається повна вища освіта.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 з 26 січня 1983 року працював у Тальнівському управлінні по експлуатації газового господарства на різних посадах, в тому числі, з 1997 року - на посаді майстра служби внутрішньобудинкового газового обладнання.

1 жовтня 2015 року на засіданні правління ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз», у зв`язку із затвердженням Міністерством енергетики та вугільної промисловості України Правил безпеки систем газопостачання, вирішувалося питання щодо проведення аналітично-розрахункових робіт з визначення оптимальної чисельності працівників для виконання обсягів робіт за їх видами для подальшого прийняття управлінських рішень щодо оптимізації чисельності та внесення змін до штатного розпису працівників товариства.

13 жовтня 2015 року начальник Тальнівського управління по експлуатації газового господарства направив голові цехового комітету Тальнівського управління по експлуатації газового господарства повідомлення про наступне вивільнення працівників в зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці.

Наказом ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» № 261 від 5 листопада 2015 року «Про зміни в штатному розписі працівників товариства» виведено зі штату Тальнівського управління по експлуатації газового господарства з 15 січня 2016 року, зокрема, посаду майстра служби внутрішньобудинкового газового обладнання.

Наказом ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» № 301 від 14 грудня 2015 року «Про зміни в штатному розписі працівників товариства» введено до штату Тальнівського управління по експлуатації газового господарства з 1 січня 2016 року, зокрема, посаду старшого майстра служби внутрішньобудинкового газового обладнання.

10 листопада 2015 року майстру служби внутрішньобудинкового газового обладнання ОСОБА_1 направлено поштою повідомлення від 5 листопада 2015 року про наступне вивільнення. Вказане повідомлення позивач отримав 12 листопада 2015 року.

До внесення змін до штату працівників ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» ОСОБА_1 не виконував свої обов`язки, оскільки постановою старшого слідчого Звенигородської міжрайонної прокуратури від 5 серпня 2011 року та прийнятим на її виконання наказом Тальнівського управління по експлуатації газового господарства його відсторонено від роботи на період проведення досудового слідства у кримінальній справі № 0 за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою).

24 грудня 2015 року постанова старшого слідчого Звенигородської міжрайонної прокуратури від 5 серпня 2011 року скасована і відповідним наказом Тальнівського управління по експлуатації газового господарства ОСОБА_1 зобов`язано приступити до виконання посадових обов`язків. Розслідування вказаного кримінального провадження наразі триває.

31 грудня 2015 року керівництвом Тальнівського управління по експлуатації газового господарства направлено лист голові цехового комітету Тальнівського управління по експлуатації газового господарства про отримання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1

Головою цехового комітету Тальнівського управління по експлуатації газового господарства повідомлено, що позивач не є членом діючої на підприємстві профспілки.

11 січня 2016 року ОСОБА_1 запропоновано зайняти вакантні на підприємстві посади, а саме: слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування IV розряду і техніка будівельно-монтажної дільниці.

З актів від 12 січня 2016 року та від 25 січня 2016 року апеляційним судом встановлено, що позивач відмовився від письмового ознайомлення із переліком запропонованих посад.

Наказом № 32П від 25 січня 2016 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади майстра з 25 січня 2016 року на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників.

Згідно з актом № 3 від 25 січня 2016 року позивач відмовився від підпису про ознайомлення з наказом про звільнення з роботи.

У ході розгляду справи суд першої інстанції звернувся до первинної профспілкової організації Тальнівської районної профспілкової організації Черкаської обласної профспілки «Солідарність» при Тальнівському управлінні по експлуатації газового господарства, членом якої є позивач, для отримання згоди на розірвання з ОСОБА_1 трудового договору у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Рішенням профкому первинної профспілкової організації Тальнівської районної профспілкової організації Черкаської обласної профспілки «Солідарність» при Тальнівському управлінні по експлуатації газового господарства, оформленим протоколом № 3 від 21 жовтня 2016 року, профспілка відмовила у наданні згоди на розірвання трудового договору з позивачем і заперечувала щодо його звільнення. В обґрунтування відмови зазначено, що функціональні обов`язки виведеної зі штату посади майстра служби внутрішньобудинкового газового обладнання і введеної посади старшого майстра відповідної служби є практично ідентичними, тому не є доцільним перейменування посади «майстра», яку займав позивач, на посаду «старшого майстра», яка вводиться до штату. З огляду на коло професійних обов`язків, які є фактично ідентичними, позивач мав би бути переведеним на нововведену посаду старшого майстра. Також зазначено, що ОСОБА_1 має значний страж роботи на цьому підприємстві, до дисциплінарної відповідальності не притягався, скарг на його роботу не надходило, тому може бути переведеним на введену до штату посаду старшого майстра.

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Відповідно до пункту 1 частини першої, частини другої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірванні власником або уповноваженим ним органом у випадку змін організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з передбаченої пунктом 1 частини першої статті цієї статті підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації (стаття 49-2 КЗпП України).

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника; які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, і про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації; чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Роботодавець вважатиметься таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Так як обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Суд апеляційної інстанції, встановивши з поданих сторонами доказів, що у зв`язку із затвердженням Міністерством енергетики та вугільної промисловості України Правил безпеки систем газопостачання від 15 травня 2015 року у ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» відбулися зміни в організації праці та скорочений штат працівників, в тому числі займана ОСОБА_1 . посада служби внутрішньобудинкового газового обладнання, дійшов правильного висновку про те, що звільнення ОСОБА_1 відбулося з передбаченої законодавством про працю підстави.

Оскільки позивача повідомлено про наступне вивільнення за два місяці і запропоновано йому зайняти вакантні на підприємстві посади, від ознайомлення з переліком яких він відмовився, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що при звільненні позивача у зв`язку зі скороченням штату працівників роботодавцем дотримано встановлений законодавством про працю порядок.

Згідно зі статтею 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстави, передбаченої пунктом 1 статті 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Про прийняте рішення виборний орган первинної профспілкової організації повідомляє власника або уповноважений ним орган у письмовій формі в триденний строк після його прийняття.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Аналогічні положення встановлені у статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації, суд зупиняє провадження у справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті (частина дев`ята статті 43 КЗпП України).

Судом апеляційної інстанції з поданих сторонами доказів встановлено, що в. о. начальника Тальнівського управління по експлуатації газового господарства перед звільненням ОСОБА_1 звернувся до голови цехового комітету Тальнівського управління по експлуатації газового господарства для отримання згоди на розірвання трудового договору з позивачем, проте отримав відповідь про те, що ОСОБА_1 не є членом діючої на підприємстві профспілки.

Також апеляційним судом встановлено, що відмова первинної профспілкової організації Тальнівської районної профспілкової організації Черкаської обласної профспілки «Солідарність» при Тальнівському управлінні по експлуатації газового господарства, членом якої є позивач, у наданні згоди на розірвання з ним трудового договору, необґрунтована, оскільки профспілка мотивувала свою відмову відсутністю дійсних змін в штатному розписі, що спростовується поданими відповідачем доказами.

Оскільки отримана судом відмова профспілкової організації у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 необґрунтована, апеляційний суд, надавши оцінку цьому доказу відповідно до статті 212 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для звільнення позивача у зв`язку зі скороченням штату на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Касаційний суд відхиляє доводи заявника про те, що в дійсності змін в організації виробництва і праці у ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» не відбулося, а внесенні до штатного розпису зміни спрямовані на його звільнення.

З поданих відповідачем доказів апеляційним судом встановлено, у зв`язку з затвердженням наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 285 від 15 травня 2015 року Правил безпеки систем газопостачання, якими змінено обсяг виконання робіт із газопостачання та їх періодичність, відповідачем скорочено штат працівників, зокрема скорочено посаду майстра по службі внутрішньобудинкового газового обладнання, яку займав позивач. Відповідні скорочення посад відбулися у Тальнівському і Катеринопільському управліннях по експлуатації газового господарства.

13 листопада 2015 року Тальнівське управління по експлуатації газового господарства звернулося до Тальнівського районного центру зайнятості із повідомленням про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництв і праці. Кількість працівників, яких передбачається вивільнити, склала 140 осіб.

За таких обставин доводи заявника про те, що фактично змін в організації виробництва і праці на підприємстві не відбулося, є безпідставними.

Касаційний суд відхиляє доводи заявника про те, що він мав переважне право на зайняття введеної до штату посади старшого майстра служби внутрішньобудинкового газового обладнання, оскільки переважне право враховується при можливості призначення особи на відповідну вакантну посаду, в той час як ОСОБА_1 не має повної вищої освіти відповідного напрямку спрямування, яка вимагається для зайняття посади старшого майстра служби внутрішньобудинкового газового обладнання.

Заявнику пропонувалося зайняти вакантні посади слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування IV розряду і техніка будівельно-монтажної дільниці, які відповідають рівню його освіти та кваліфікації, проте від ознайомлення з переліком вакантних посад він відмовився, тому доводи про недотримання роботодавцем визначеної статтею 49-2 КЗпП України процедури вивільнення працівників є безпідставними.

Не спростовують правильність висновку апеляційного суду про відмову у позові посилання заявника на неотримання згоди на розірвання з ним трудового договору від первинної профспілкової організації Тальнівської районної профспілкової організації Черкаської обласної профспілки «Солідарність», членом якої він є.

Суд першої інстанції в порядку, визначеному частиною дев`ятою статті 43 КЗпП України, звернувся до профспілкової організації Тальнівської районної профспілкової організації Черкаської обласної профспілки «Солідарність» щодо отримання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України підстави - у зв`язку зі скороченням штату працівників.

Відповідно до частини сьомої статті 43 КЗпП України та частини шостої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з'ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету правове обґрунтування такої відмови.

Необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, тому суд зобов'язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

У статті 43 КЗпП України та статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу не розкривається, тому така обґрунтованість повинна оцінюватись судом, виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України) та лексичного значення (тлумачення) самого слова «обґрунтований», яке означає «бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами».

Таким чиномрішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Рішення профспілкового комітету є одним із доказів у справі і не має для суду наперед встановленого значення. Розглядаючи відповідний трудовий спір, суд може здійснювати перевірку та давати юридичну оцінку рішенню профспілкового комітету на предмет обґрунтованості. Висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення працівника може бути зроблений судом лише після перевірки відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичним обставинам справи,підставам звільнення працівника, його діловим і професійним якостям.

Відповідні висновки щодо застосування норм права висловлені Верховним Судом України у постанові від 1 липня 2015 року у справі № 6-703цс15.

Апеляційний суд відповідно до вимог статті 212 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи, надав оцінку рішенню первинної профспілкової організації Тальнівської районної профспілкової організації Черкаської обласної профспілки «Солідарність» про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 та дійшов висновку про його необґрунтованість, оскільки зазначені у цьому рішенні причини відмови спростовуються іншими, поданими відповідачем, доказами.

Оскільки до введеної до штату посади старшого майстра служби внутрішньобудинкового газового обладнання встановлено кваліфікаційною вимогою наявність вищої освіти та частково змінений обсяг його функціональних обов`язків, апеляційний суд правильно вважав необґрунтованими висновки первинної профспілкової організації Тальнівської районної профспілкової організації Черкаської обласної профспілки «Солідарність» щодо того, що фактично на підприємстві відбулося перейменування посад.

Порушень апеляційний судом цивільного процесуального законодавства, які унеможливили з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, касаційним судом не встановлено, тому доводи скарги у цій частині безпідставні.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування судового рішення, оскільки суд апеляційної інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Україниє підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Так як рішення суду першої інстанції скасовано рішенням апеляційного суду, про законність та обґрунтованість якого дійшов висновку суд касаційної інстанції, висновків щодо рішення суду першої інстанцій суд не робить.

Щодо судових витрат

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов В. А. Стрільчук