ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року

м. Черкаси

справа № 690/376/17 провадження № 22-ц/821/231/19 категорія 31200000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Єльцова В.О., Нерушак Л.В.

секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет»

представник відповідача: Помазкін Артем Євгенович

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 03 липня 2019 року (ухвалене в приміщенні Звенигородського районного суду Черкаської області під головуванням судді Дудніченка В.М., повний текст виготовлено 03 липня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» про захист прав споживачів на обслуговування державною мовою та мовну дискримінацію,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

08 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «АТБ-маркет» про захист прав споживачів на обслуговування державною та мовну дискримінацію

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в травні 2017 року в магазині «АТБ-маркет», магазин продукти 366, що розташований в м. Ватутіне Черкаської області, касир ОСОБА_2 відмовлялась обслуговувати його українською мовою з мотивів її незнання, запрошувала як перекладача, адміністратора магазину або охоронника, які пропонували йому обслуговування в іншого касира на державній мові, після чого ОСОБА_1 здійснив запис № 18 заяви до Книги відгуків і пропозицій.

Позивач вважає, що своїми касир ОСОБА_2 завдала йому моральної шкоди, яка полягає в тому, відмова у обслуговуванні державною мовою є зневажливим ставленням до мовного законодавства, до його мовних прав на отримання обслуговування на державній мові.

Просив визнати дії ТОВ «АТБ-маркет», магазин продукти 366 щодо відмови обслуговування ОСОБА_1 державною мовою неправомірними та зобов`язати ТОВ «АТБ-маркет» надавати послуги ОСОБА_1 послуги виключно українською мовою. Стягнути з ТОВ «АТБ-маркет» магазин продукти 366 - 5 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 03 липня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що адміністрацією магазину та обслуговуючим персоналом були дотримані положення ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про засади державної мовної політики», Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого постановою № 706 КМУ від 29 червня 2011 року.

У висновку суду зазначено, що в судовому засіданні позивачем не було доведено, що своїми діями адміністрація магазину та обслуговуючий персонал завдав моральної шкоди ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 оскаржив вказане рішення в установленому порядку до суду апеляційної інстанції. В апеляційній скарзі просив скасувати рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 03 липня 2019 року як незаконне та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обгрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції при вирішенні спору, не застосував норми та вимоги законодавства України щодо мовної політики, прав споживачів.

Зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України визначено, що державною мовою в Україні є українська мова. Використання державної мови при обслуговуванні гарантується ст. 10 Конституції України та ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про засади державної мовної політики».

Споживач ОСОБА_1 не надавав згоди працівникам суб`єкта господарювання спілкуватись з ним російською мовою, тому обслуговування недержавною мовою є неправомірним.

Підставою, що підтверджують доводи позивача є запис споживача в Книзі відгуків та пропозицій та відповіді суб`єктів господарювання на такі записи.

Вважає, що кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої мовні права і свободи від порушень і протиправних посягань і кожному відповідно гарантується право на захист у відповідних державних органах і суді своїх мовних прав і законних інтересів, тому у відповідній ситуації, він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та оскаржити рішення районного суду, оскільки його права захищено не було.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ТОВ «АТБ-маркет» зазначено, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги невмотивовані та такі, що не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду.

Представник ТОВ «АТБ-маркет» зазначив, що позивач в судовому засіданні підтвердив ту обставину, що він є постійним відвідувачем магазину відповідача у м. Ватутіно. В травні 2017 року він потрапляв на касира ОСОБА_2 , яка в силу незнання державної мови, просила інших працівників магазину (адміністратора, охоронця, інших касирів) обслужити позивача державною мовою. Тобто, позивач погодився, що його обслуговували в магазині державною мовою інші працівники, яких просила касир ОСОБА_2 , тому адміністрацією магазину та обслуговуючим персоналом були дотримані положення ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про засади мовної політики», Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів.

З урахуванням вищевикладеного, ТОВ «АТБ-маркет» вважає, що суд дослідивши всі докази у справі та пояснення насамперед позивача, дійшов правильного висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Згідно з ч. 1 ст. 24 ЦПК України апеляційні суди переглядають в апеляційному порядку судові рішення місцевих судів, які знаходяться у межах відповідного апеляційного округу (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом першої інстанції встановлено і дана обставина не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_1 обслуговується в магазині продукти 366 ТОВ «АТБ-маркет», що розташований в м. Ватутіне Черкаської області.

В травні 2017 року, ОСОБА_1 , при здійсненні покупок, здійнив запис № 18 заяви до Книги відгуків і пропозицій, де вказав, що касир ОСОБА_2 відмовилася його обслуговувати українською мовою, посилаючись на те, що нею не володіє.

Такими чином, на думку позивача були порушені його права, як мешканця країни. При цьому зазначив, що відповідно до положень ЗУ «Про захист прав споживачів» він має право на обслуговування рідною мовою.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в своєму висновку зазначив, що згідно ст. 10 Конституції України державною мовою є українська, але при цьому гарантується вільне використання мов національних меншин.

Сторони у справі не заперечили того факту, що під час обслуговування в магазині ОСОБА_1 було запропоновано як перекладача, адміністратора магазину або охоронника, які пропонували йому обслуговування в іншого касира на державній мові.

За таких обставин, районний суд дійшов правильного висновку про те, що будь-які права ОСОБА_1 , в тому числі мовні чи споживача при обслуговуванні в магазині продукти 366 ТОВ «АТБ-маркет», що розташований в м. Ватутіне Черкаської області адміністрацією закладу порушені не були.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок районного суду про те, що відповідачем були дотримані і положення ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про засади державної мовної політики», Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого постановою № 706 КМУ від 29 червня 2011 року, зокрема тих, на які посилається ОСОБА_1 в своїй позовній заяві.

Такий висновок суду першої інстанції повністю ґрунтується на положеннях ст. 10 Конституції України за якою державною мовою в Україні є українська мова.

Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України.

В Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України.

Держава сприяє вивченню мов міжнародного спілкування.

Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про засади державної мовної політики», обов`язковість застосування державної мови чи сприяння її використанню у тій чи інший сфері суспільного життя не повинні тлумачитися як заперечення або применшення права на користування регіональними мовами або мовами меншин у відповідній сфері та на територіях поширення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 цього Закону зазначено, що у контексті Європейської хартії регіональних мов або мов меншин до регіональних мов або мов меншин України, до яких застосовуються заходи, спрямовані на використання регіональних мов або мов меншин, що передбачені у цьому Законі, віднесені мови: російська, білоруська, болгарська, вірменська, гагаузька, ідиш, кримськотатарська, молдавська, німецька , новогрецька , польська, ромська, румунська, словацька, угорська , русинська, караїмська , кримчацька.

В економічній і соціальній діяльності об`єднань громадян, приватних підприємств, установ та організацій, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності та фізичних осіб, як відзначено в ч. 2 ст. 18 цього ж Закону, вільно використовуються державна мова, регіональні мови або мови меншин, інші мови.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про засади державної мовної політики» державна мовна політика України базується на визнанні і всебічному розвитку української мови як державної і гарантуванні вільного розвитку української мови як державної і гарантуванні вільного розвитку регіональних мов або менших, інших мов, а також права мовного самовизначення і мовних уподобань кожної людини.

Згідно ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про засади мовної політики» обов`язковість застосування державної мови чи сприяння її використанню у тій чи іншій сфері суспільного життя не повинні тлумачитися як заперечення або применшення права на користування регіональними мовами або мовами меншин у відповідній сфері та на територіях поширення.

Відтак, зазначений позивачем продавець відповідача ОСОБА_2 , з точки зору ЗУ «Про засади державної мовної політики», здійснила обслуговування ОСОБА_1 у повній відповідності до зазначених положень чинного законодавства, від запропонованого обслуговування українською мовою на інших касах позивач відмовився, як і від наданих перекладачів у вигляді охоронця та адміністратора, тому порушення мовних прав та прав споживача не відбулося, оскільки обов`язковість застосування державної мови у відповідача чинним законодавством не передбачена.

Такої ж позиції дотримався Верховний Суд у своїй постанові від 26 червня 2019 року під час розгляду цивільної справи № 363/2664/16-ц.

Крім того, апеляційний суд вважає правильним висновок в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача щодо зобов`язання відповідача в майбутньому надавати йому послуги виключно українською мовою, оскільки діючим законодавством не передбачено ухвалення судом рішення на майбутнє.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 3 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи душевних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконною дією або бездіяльністю інших осіб.

Отже, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд першої інстанції правильно встановив, що позивачем не було доведено та не надано належних доказів, що підтверджують перенесення ним душевних страждань, їх тривалість, наявність порушення нормальних життєвих зв`язків у результаті дій відповідача. Тому, з огляду на вищевикладені обставини, висновок районного суду про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди є правильним.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 03 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» про захист прав споживачів на обслуговування державною мовою та мовну дискримінацію залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 03 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді