ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2019 року м. Кропивницький

справа № 390/1924/18

провадження № 22-ц/4809/838/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Кіселика С.А., Мурашка С.І.,

секретар судового засідання Кравченко Я.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Деметра-Л",

третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2019 року в складі головуючого - судді Терещенка Д.В. за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Деметра-Л", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, про розірвання договору оренди землі,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

11.12.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Деметра-Л" (далі ТОВ "Деметра-Л"), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, про розірвання договору оренди землі, який зареєстровано 28.02.2012 року за № 02396.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач має на праві приватної власності земельну ділянку площею 5,51 га на території Аджамської сільської ради. У 2017 році їй стало відомо, що між нею і відповідачем укладений договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований 28.02.2012 року. Його укладення, підписання вона заперечує, стверджує, що кошти за користування землею (орендна плата) відповідачем не виплачувались.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції мотивоване недоведеністю фактів порушення прав позивача, за захистом яких вона та які могли бути підставою, передбаченою ст. 32 Закону України «Про оренду землі», для розірвання оспорюваного договору оренди землі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 подал апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про задоволення її позовних вимог.

Зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вказує, що розписка, на яку послався відповідач як на доказ сплати їй грошових коштів в рахунок орендної плати за наступні роки, може свідчити про укладення між ними договору позики, одержані нею кошти є орендною платою.

Просить врахувати, що вона в 2011-2012 роках не підписувала угоду про внесення істотних змін до договору оренди землі, тому цей правочин слід визнати недійсним, а договір оренди землі, укладений у 2007 році, розірвати.

Позивач зазначає, що при поданні позовної заяви заявляла клопотання про витребування у відповідача договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 28.02.2012 року за №02396, і вказувала на складнощі в отриманні зазначеного документу, надала копії запитів та звернень, які підтверджують те, що вона намагалася отримати договір оренди власними зусиллями. У порушення норм процесуального права суд першої інстанції не розглянув зазначене клопотання, та не перевірив справжність підпису на угоді про зміну істотних умов договору від 06.12.2011 року.

В апеляційній скарзі позивач також ставить питання про призначення у справі судової-почеркознавчої експертизи, для встановлення факту справжності підпису на угоді про зміну істотних умов до договору оренди зареєстрованої 28.02.2012 року за №02396, витребування оригіналів зазначеної угоди у відповідача та у ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

ТОВ «Деметра Л» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає, що апеляційна скарга ґрунтується на припущеннях, а суд повно, всебічно, об`єктивно дослідив усі докази, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідач та третя особа своїх представників в судове засідання не направили, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача, яка частково підтримала доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

ОСОБА_1 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 належить земельна ділянка загальною площею 5,51 га, для ведення товарного сільсько-господарського виробництва, розташована на території Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (а.с.15).

18.06.2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Деметра-Л" був укладений договір оренди земельної ділянки № НОМЕР_2 , площею 5,51 га, строком на 5 років, зареєстрований Кіровоградською регіональною філією ДП "Центр державного земельного кадастру" при Державному Комітеті України по земельних ресурсах в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 17.04.2008 року запис № 21 (а.с. 74-77, 134-137).

У розділі 4 Договору передбачено, зокрема, що орендна плата - 2 % від нормативної грошової оцінки об`єкту оренди вноситься щорічно не пізніше 30 грудня поточного року, орендар має право вносити орендну плату наперед, але не більше, ніж за один рік (п. п. 4.1, 4.3, 4.8).

За умовами розділу 12 договору оренди землі договір може бути припинений шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, передбачених чинним законодавством, та/або коли одна зі сторін не виконує умови договору і свої зобов`язання.

06.12.2011 року сторонами підписана угода про зміну умов договору оренди землі, що зареєстрована у Державному реєстрі земель 28.02.2012 року за № 02396, якою внесено зміни щодо строку дії договору - договір укладається на 14 років, починаючи з дати його державної реєстрації діє до 17.04.2022 року (п. 3.1) та розміру орендної плати - 4 % від грошової вартості предмету оренди за кожний рік (п. 4.1) (а.с. 80, 141).

Позивач в засіданні апеляційного суду пояснила, що підпис на угоді від імені орендодавця належить їй, і ця обставина не потребує перевірки за участі спеціаліста з почеркознавства (експерта).

Згідно копії розписки ОСОБА_1 , від 12.08.2015 року, власноручне складання і підписання якої позивач не заперечувала, вона отримала від директора ТОВ "Деметра-Л" 30000,00 гривень за земельну ділянку № НОМЕР_2 (а.с. 81, 143).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини з оренди земельних ділянок є Закон України «Про оренду землі».

Згідно зі ст. 1 вказаного Закону, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За нормами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч.1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ст.ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Встановлено, що згідно умов укладеного між сторонами договору, з урахуванням угоди про зміну умов договору оренди землі від 06.12.2011 року, орендна плата за користування належною орендодавцеві земельною ділянкою вноситься орендарем у формі та розмірі 4% від грошової вартості предмету оренди, що підлягає відповідній зміні за умови збільшення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, щорічно, не пізніше 30 грудня, та може бути виплачена наперед (авансом), але не більше ніж за один рік.

В обґрунтування своїх вимог про розірвання спірного договору оренди позивач зазначала, що належна їй земельна ділянка перебуває у користуванні відповідача, проте договір оренди, зареєстрований у 2012 році, вона не підписувала і не має його примірника, їй не виплачується орендна плата, доходи від надання майна в оренду, зазначені у довідці ДФС України за 2017 рік (а.с.24) вона не отримувала.

Заперечуючи наявність підстав для дострокового розірвання укладеного між сторонами у справі договору оренди землі, ТОВ "Деметра-Л" надано копії підписаних ОСОБА_3 договору оренди землі від 18.06.2007 р. (а.с.74-75), акту приймання-передачі (а.с.76), угоди про зміну умов договору оренди землі від 06.12.2011 р. (а.с. 80), заяви від 12.08.2015 р. про отримання 30000 грн. за земельну ділянку (а.с.81), заяви від 12.08.2015 р. про передачу у безстрокове користування земельної ділянки (а.с. 82), а також довідки про доходи ОСОБА_1 з 2015 по 2018 роки та довідку по виплаті грошових коштів станом на 01.01.2019 року, що містять інформацію про нарахування орендної плати за 2015 рік 5334,04 грн, з яких відраховано 800,11 грн податку, в 2016 році - 6400,83 грн., податок 1152,15 грн, за 2017 рік - 7192,91 грн., податок 1294,72 грн, в 2018 році нараховано 7190,73 грн., з них відраховано 1294,33 грн податку (а.с.83-86, 145).

Достовірність вказаних документів позивачем не оспорюється, питання про недійсність спірних правочинів в позовній заяві не ставилось.

Згідно до ч.ч. 3, 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.

Наведене повністю узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом України у постановах від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12 та від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16.

Враховуючи, що позивач одержала в 2015 році 30000 грн. від орендаря, вказавши у своїй заяві призначення коштів за земельну ділянку, що нею не заперечується, можна погодитись, що за умовами укладеного між ними договору оренди, орендна плата була виплачена наперед, але не більше, ніж на один рік, тобто за користування земельною ділянкою у 2015-2016 роках.

Даних (відомостей, видаткових ордерів) про одержання позивачем нарахованої відповідачем орендної плати за 2017 рік матеріали справи не містять.

Строк сплати орендної плати за 2018 рік на час звернення ОСОБА_3 з позовом до суду за умовами договору ще не сплинув.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо відмови у позовних вимогах про розірвання договору оренди землі є обґрунтованими, оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню, оскільки відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, які знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення, а також в частині оспорення угоди про внесення змін до договору оренди землі доводи скарги виходять за межі позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375ЦПК України.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді С. А. Кіселик

С. І. Мурашко