КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №753/6970/18

30 травня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Яковлевої Л.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

16 жовтня 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.05.2011 року, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Вказувало на те, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також відповідач на час укладення кредитної угоди дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Посилаючись на те, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 01.10.2018 року має заборгованість у розмірі 13344,67 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 158,18 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 4119,91 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 7954,93 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу(процентна складова) - 611,65 грн., просив стягнути з відповідача на користь банку вказану загальну суму заборгованості, а також понесені судові витрати в сумі 1 762,00 грн.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2019 року в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилова Олена Леонідівна подала апеляційну скаргу, в якій просила заочне рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення суду ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права. Зазначала, що відсутність підпису відповідача в Умовах, при наявності його письмового свідчення в Анкеті-заяві про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згідний з Умовами та Тарифами, що Заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг. З момент підписання відповідачем заяви, між банком та ним було укладено кредитний договір, в порядку ч.1 ст.634 ЦК України, шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору. Відповідач після отримання картки здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Крім того, відповідач укладення чи не укладення кредитного договору не оспорював, користувався кредитними коштами, частково сплачував заборгованість, тобто погоджувався з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами. Всі операції за кредитним договором, а також те, як проводилося нарахування чітко відображені в розрахунку заборгованості, який не було проаналізовано судом першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

У судовому засіданні представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Яндульський Денис Володимирович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове повторно не з`явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.05.2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ КБ «ПриватБанк», відповідач має заборгованість за договором б/н від 17.05.2011 року станом на 01.10.2018 року у розмірі 13 344,67 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 158,18 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 4119,91 грн., заборгованості за пенею в розмірі 7954,93 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 611,65 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами кредитного договору. Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, й позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника. Також позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафу. Крім того, банком не надано доказів існування заборгованості по тілу кредиту.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» зазначав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.05.2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

На підтвердження укладення кредитного договору та наявності у відповідача ОСОБА_1 заборгованості за вказаним договором, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» було надано суду першої інстанції розрахунок заборгованості за кредитним договором, копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, копія паспорта відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, анкета-заява від 17.05.2011 року містить анкетні дані ОСОБА_1 , його контактну інформацію.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_1 погодився з тим, що дана заява разом із Пам`яткою, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, з моменту підписання особою анкети-заяви, між банком та ним укладено кредитний договір шляхом приєднання такої особи до запропонованого банком договору.

З досліджених доказів встановлено, що 17 травня 2011 року відповідачем підписано анкету-заяву, якою він погодився на укладення договору про надання банківських послуг та пройшов ідентифікацію у банку. Таким чином, приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг надало йому право на користування банківськими послугами без укладення окремого договору.

17 березня 2014 року відповідач активував кредитну картку № НОМЕР_1 та почав користуватися картковим рахунком.

Відповідно до вимог ч.1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з пунктом 2.1.1.2.1 Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата отримання картки, вказана у заяві.

Відповідно до пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з пунктом 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банка, із розрахунку 360 календарних днів в році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13.

Позивач обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачеві, що не заперечується останнім.

ОСОБА_1 свої обов`язки за кредитним договором №б/н від 17 травня 2011 року належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості, а тому Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка за розрахунками банку станом на 01.10.2018 року становить 13344,67 грн., та складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 158,18 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 4119,91 грн., заборгованості за пенею в розмірі 7954,93 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 611,65 грн.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У вказаних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З наявної в матеріалах справи довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» вбачається, що ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 17.05.2011 року отримав картку НОМЕР_1 , терміном дії до 08.2016 року.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 31 серпня 2016 року (строк дії картки № 037378) включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 31 серпня 2016 року (строк дії картки № 037378) відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця, а також неустойку.

Зі змісту постанови «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», затвердженої Національним банком України від 30 квітня 2010 року №223, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 липня 2010 року №474/17769 , залежно від умов, за якими здійснюються платіжні операції з використанням спеціальних платіжних засобів, можуть застосовуватися дебетова, дебетово-кредитна та кредитна платіжні схеми.

Кредитна схема передбачає здійснення користувачем платіжних операцій з використанням спеціального платіжного засобу за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит або в межах кредитної лінії.

Кредитна лінія під операції зі спеціальними платіжними засобами відкривається банком на визначений термін і в межах установленого договором ліміту заборгованості або граничної суми кредитування. Строк дії кредитної лінії, яка відкривається під спеціальні платіжні засоби, установлюється договором.

Користувач на власний розсуд або відповідно до умов кредитного договору, якщо кредит має цільовий характер, частково або в повному обсязі використовує кредит протягом строку дії кредитного договору і зобов`язаний повернути кредит та проценти за користування ним на умовах, встановлених кредитним договором.

Банк зобов`язаний після виконання взаємних зобов`язань або в разі розірвання чи закінчення терміну дії договору на вимогу користувача видати йому довідку про повернення спеціального платіжного засобу, крім випадків передавання його користувачу у власність, кредиту та процентів за користування ним.

Таким чином, у разі закінчення строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин між банком та клієнтом, що виникли внаслідок видачі попередньої кредитної картки, має переукладатися кредитний договір на таких самих умовах, на яких він був укладений, з видачею нової платіжної картки під підпис позичальника про її отримання.

З наявної в матеріалах справи довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» вбачається, що на виконання умов кредитного договору №б/н від 17 травня 2011 року банком було видано ОСОБА_1 кредитну картку № НОМЕР_1 строком дії з 03 серпня 2013 року по 08.2016 року.

З даної довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» також вбачається, що банком видано ОСОБА_1 також іншу кредитну картку № НОМЕР_2 строком дії з 02 вересня 2016 року по 05.18 року.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами статтей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що інша кредитна картка №462660 видана в межах дії одного й того ж договору кредиту б/н від 17 травня 2011 року (термін дії якого закінчився 31 серпня 2016 року), у зв`язку з чим, у колегії суддів відсутні правові підстави ототожнювати ці кредитні картки з кредитним договором №б/н від 17 травня 2011 року.

З наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 17.05.2011 року станом на 01.10.2018 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитом становить 13344,67 грн., з яких: 158,18 грн. - тіло кредиту; 4119,91 грн. - заборгованість за відсотками; 7954,93 грн. - пеня, 1111,65 грн. - штрафи.

При цьому відсотки за користування кредитом на загальну суму 4119,91 грн. нараховувалися банком за період з 26.11.2015 року по 01.12.2017 року, пеня в сумі 7954,93 грн. нараховувалася з 01.05.2016 року по 30.09.2018 року, тобто і після закінчення строку дії кредитного договору від 17 травня 2011 року, а саме після 31 серпня 2016 року, що суперечить вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 158,18 грн., по відсотках за період до 31 серпня 2016 року в сумі 919,37 грн. та по пені за період до 31 серпня 2016 року в сумі 100 грн.

У свою чергу, колегія суддів вважає, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів слід відмовити з огляду на наступне.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами і правилами надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», а саме пунктом 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, тоді як пунктом 2.1.1.7.6 передбачено сплату штрафів, як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків сплати платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором.

Враховуючи, що штраф і пеня застосовані позивачем одночасно за одне й те саме порушення - недотримання відповідачем строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, зазначене є порушенням встановленої у ст.61 Конституції України заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2019 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитом у розмірі 158,18 грн., заборгованості за відсотками в сумі 919,37 грн. та 100 грн. пені, а всього 1177,55 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У ході розгляду даної справи Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк», було понесено судові витрати по сплаті судового збору до суду першої інстанції в розмірі 1 762 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 2 643 грн., позовні вимоги та апеляційна скарга задоволені частково на загальну суму 1177,55 грн., що становить 8,8 % від суми заявлених вимог. З урахуванням розміру задоволених вимог відшкодуванню відповідачем на користь позивача підлягають судові витрати у загальному розмірі 387,64 грн.

Отже, з урахуванням вимог ч.10 ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору на загальну суму 387,64 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 611, 634, 638, 1048, 1054, ЦК України, ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни задовольнити частково.

Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором у розмірі 1177,55 грн., що складається із заборгованості за кредитом у сумі 158,18 грн., заборгованості по процентах в сумі 919,37 грн. та пені в сумі 100 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 387,64 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 31 травня 2019 року

Головуючий: Судді: