КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження 22-ц/824/4281/2019 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: судді-доповідача Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Сержанюка А.С.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з вищевказаним позовом, який обґрунтовували тим, що що ОСОБА_2 є власником 5/6 частин квартири АДРЕСА_1

Будинок АДРЕСА_3 , у якому знаходиться квартира №8, перебуває на балансі Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (надалі НТУУ «КПІ імені Ігоря Сікорського» та/або Університет).

Зазначили, що покрівля будинку АДРЕСА_3 протягом багатьох років перебуває у незадовільному стані та має значні дефекти, внаслідок чого упродовж багатьох років квартири №8, №7 та №9 заливає дощовою та талою водами. У зв`язку із цим, неодноразово було пошкоджено стелю, стіни як зовні, так і всередині, та меблі (шафи бібліотеки) в квартирі ОСОБА_2

Крім того, внаслідок залиття було пошкоджено електромережу зазначеної квартири, внаслідок чого користування нею стало небезпечним.

З урахуванням уточнених позовних вимог, просили стягнути з Університету на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в сумі 104 68,00 грн., витрати, пов`язані з проведенням будівельно-технічної експертизи в сумі 3293,00 грн. та на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах моральну шкоду в сумі 40000,00 грн. та судові витрати.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з НТУУ «КПІ імені Ігоря Сікорського» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 10 468,00 грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 5000,00 грн., витрати пов`язані з проведенням будівельно-технічної експертизи в розмірі 3 293,00 грн. та судовий збір в сумі 643,60 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, НТУУ «КПІ імені Ігоря Сікорського » звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Зауважує, що матеріали справи не містить доказів на підтвердження факту залиття квартири позивача, а надані позивачем звернення до відповідача не вказують на проблеми з дахом будинку.

Крім того, відповідач не визнає показань свідків, на які здійснювались посилання під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Вважає, що позивач жодним чином не довів наявності душевних страждань, а тому суд помилково стягнув грошові кошти на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що залиття квартири ОСОБА_2 відбулося внаслідок неналежного утримання будинку АДРЕСА_3 відповідачем, як балансоутримувачем, зокрема, через перебування покрівлі даху у незадовільному стані.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником 5/6 частин квартири АДРЕСА_1 (а.с. 30 Т.1).

У вищевказаній квартирі зареєстрований та проживає позивач ОСОБА_1 - батько позивача ОСОБА_2 ( а.с.31).

Будинок №37-Г АДРЕСА_3 Києві перебуває на балансі НТУУ «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (а.с. 32-33 Т.1).

Квартира АДРЕСА_1 на останньому третьому поверсі.

21 жовтня 2013 року мешканцями вказаного ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . ОСОБА_7 , ОСОБА_1 було складено акт огляду квартир за адресою АДРЕСА_4 , згідно якого, зокрема, в квартирі № 8 , в результаті залиття водою за період з 2011-2013 років пошкоджена наступні приміщення:

1. Кімната - а) стеля 3,8 кв.м темні плями по всіх швах; б) стіни мають темні плями, шпалери пошкодженні і відходять від стін - загальна площа кімнати 12 кв.м;

2. Коридор - а) залита стеля, плями темного кольору з ознакою розростання грибка - 6,5 кв.м (загальна площа стелі коридору 12 кв.м; б) стіни мають такі самі плями пошкоджено 33 кв.м (загальна площа стін коридору 72 кв.м).

3. Пошкоджений електричний дріт і відсутня напруга в коридорі, туалеті і ванній(а.с 58).

Відповідно до листа Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 23 лютого 2015 року обстеженням встановлено, що покрівля житлового будинку АДРЕСА_3 скатна, накрита із оцинкованого металу. Виявлені місця залиття квартири в передпокої, під стелею по стіні суміжній із перегородкою коридору, старі за походженням (а.с. 57 Т.1).

У зв`язку з невизнанням НТУУ «КПІ імені Ігоря Сікорського » факту залиття квартири, ОСОБА_2 звернувся до ТОВ «Судова незалежна експертиза України» для проведення експертного дослідження з визначення матеріального збитку, завданого залиттям квартири №8.

17 липня 2017 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Судова незалежна експертиза України» був укладений договір №ЕД-1-1-213/15, відповідно до якого позивач оплатив вартість експертного дослідження в сумі 2 593,00 грн., що також підтверджується квитанцією №1710023 (а.с.114 Т.1).

З висновку №ЕД-1-1-213/15 будівельно-технічного (оціночно-будівельного) експертного дослідження від 11 серпня 2015 року, складеного ТОВ «Судова незалежна експертиза України» розмір матеріального збитку, завданого власнику квартири №8 АДРЕСА_6 внаслідок залиття, станом на дату складання висновку становить 9 535,00 грн.(а.с.75-95 Т.1).

31 серпня 2018 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Судова незалежна експертиза України» було укладено договір №ЕД-1-1-236/15, відповідно до якого позивачем оплачено проведення експертного дослідження в сумі 700,00 грн., що також підтверджується квитанцією (а.с. 151 Т. 1).

З висновку №ЕД-1-1-236/15 додаткового будівельно-технічного (оціночно-будівельного) експертного дослідження до висновку №ЕД-1-1-213//15 від 11.08.2015 року, розмір матеріального збитку, завданого внаслідок залиття квартири АДРЕСА_3 , а саме пошкодження прихованої електромережі в коридорі, туалеті та ванній кімнаті, про що вказано в акті від 12 серпня 2015 року, станом на дату складання висновку становить 933,00 грн. (а.с. 115-121 Т.1).

Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до вимог п.п.5, 6 ч.2 ст.24 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», балансоутримувач зобов`язаний: забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів, відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Згідно з вимогами п.п.7, 8 ч.2 ст.25 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», управитель зобов`язаний: здійснювати огляд основних конструктивних елементів, огороджуючих конструкцій будинків і споруд, інженерних мереж, об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях (зовнішніх та внутрішньобудинкових систем, під`їзних шляхів і тротуарів), і складати відповідні акти; забезпечувати здійснення профілактичних, поточних, капітальних та аварійних ремонтів, відповідно до встановлених стандартами, нормативами, нормами і правилами вимог щодо строків та регламентів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню; шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст.1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Твердження відповідача, щодо відсутності встановленого факту залиття квартири колегія суддів відхиляє, оскільки вказане підтверджується матеріалами справи, а саме неодноразовими зверненнями позивача та мешканців будинку (Т.1 а.с.34-42), листом Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 23 лютого 2015 року, в якому вказано, що в результаті обстеження виявлено місця залиття квартири в передпокої, під стелею по стіні суміжній із перегородкою коридору, старі(Т.1 а.с.57) за походженням та актом огляду квартири від 21 жовтня 2013 року підписаного мешканцями будинку(Т.1 а.с.58).

Місцевий суд вірно зазначив, що на спростування зазначених обставин представником відповідача не надано доказів, які б підтверджували утримання будинку в належному стані (акти перевірок, акти виконаних робіт, акти щодо належного стану будинку та інше).

З огляду на зазначене суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та прийшов до правильного висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 матеріальна шкода в сумі 10 468,00 грн. та витрати пов`язаних з проведенням будівельно-технічних експертиз в розмірі 3 293,00 грн.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст.1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Верховний суд України в п.1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

У відповідності до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Твердження апеляційної скарги, щодо відсутності підстав для стягнення моральної шкоди колегія суддів відхиляє, оскільки місцевий суд правильно зазначив, що бездіяльність відповідача призвела до завдання моральної шкоди ОСОБА_1 , порушила умови його проживання, а відповідач жодних доказів на підтвердження своєї вини суду не надав.

Відповідно до п. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів апелянтом, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті, чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» - залишити без задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: