Постанова

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 640/3740/15-ц

провадження № 61-38277св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Харківської області від 08 травня 2018 року у складі колегії суддів: Колтунової А. І., Маміної О. В., Кругової С. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про виділення в натурі частини житлового будинку, припинення права спільної власності на будинковолодіння.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що у період із 24 січня 1987 року по 08 грудня 2012 року він з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. 18 серпня 1999 року, тобто під час подружнього життя, за договором купівлі-продажу вони придбали у ОСОБА_3 недобудований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який ними добудований за спільні сімейні кошти.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2011 року у справі № 2018/2-21/11 за ним визнано право приватної власності на 1/2 частини вказаного житлового будинку з надвірними будівлями.

Після розірвання шлюбу відповідач почала чинити йому перешкоди у користуванні житловим будинком із надвірними будівлями, у зв`язку з чим, між ними виникають спори та конфлікти щодо порядку користування і володіння ним.

Враховуючи викладене позивач, із урахуванням уточнюючих позовних вимог, просив виділити в натурі йому та відповідачу по 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , та затвердити запропонований порядок виділу частки з домоволодіння, відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 30 січня 2017 року, а саме: змінити співвласнику ОСОБА_1 право власності з 1/2 частини на 51/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, виділити співвласнику ОСОБА_1 в натурі майно, що відповідає 51/100 частині вказаного домоволодіння та визнати за ним право власності на: частину передпокою літ. «1-2», площею 9,8 кв. м; кладову літ. «1-3», площею 2,0 кв. м; кухню літ. «1-4», площею 15,3 кв. м; вбиральню літ. «1-5», площею 2,0 кв. м; котельню літ. «1-5а», площею 2,5 кв. м; ванну літ. «1-6», площею 3,2 кв. м; житлову кімнату літ. «1-7», площею 14,7 кв. м; житлову кімнату літ. «1-8», площею 29,0 кв. м; коридор літ. «1-8а», площею 2,3 кв. м; гараж літ. «Б», площею 51,2 кв. м; вбиральню літ. «В», площею 1,6 кв. м; ворота літ. «№ 1», площею 7,43 кв. м; 1/2 частини огорожі літ. «№ 3», площею 99,65 кв. м; 1/2 частини замощення літ. «І», площею 14,65 кв. м.

Змінити співвласнику ОСОБА_2 право власності з 1/2 частини на 49/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , виділити співвласнику ОСОБА_2 у натурі майно, що відповідає 49/100 частині вказаного домоволодіння та визнати за нею право власності на: коридор літ. «1-1», площею 1,8 кв. м; частину передпокою літ. «1-2», площею 8,9 кв. м; коридор літ. «1-9», площею 19,3 кв. м; кладову літ. «1-10» площею 1,1 кв. м; кладову літ. «1-11», площею 2,6 кв. м; житлову кімнату літ. «1-12», площею 17,8 кв. м; санітарний вузол літ. «1-13», площею 4,5 кв. м; житлову кімнату літ. «1-14», площею 19,9 кв. м; кладову літ. «1-15», площею 3,5 кв. м; житлову кімнату літ. «1-16», площею 20,7 кв. м; кладову літ. «1-17», площею 3,5 кв. м; ганок літ. «а», площею 6,2 кв. м; погріб літ. «Г», площею 12,0 кв. м; ворота літ. «№ 2», площею 7,4 кв. м; 1/2 частини огорожі літ. «№ 3», площею 99,65 кв. м; 1/2 частини замощення літ. «І», площею 14,65 кв. м.

У зв`язку зі зміною часток у праві спільної власності на будинок, стягнути зі ОСОБА_1 та користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 21 800,00 грн. Вигрібну яму літ. «№ 4» та вигрібну яму літ. «№ 5» залишити у спільному користуванні сторін. Припинити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності на житловий будинок із надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_1 : улаштувати у приміщенні літ. «1-2» (передпокій) перегородку, переобладнавши, таким чином, у приміщення: передпокій площею 8,9 кв. м та передпокій площею 9,8 кв. м; перенести унітаз із приміщення літ. «1-5» до приміщення літ. «1-5а»; улаштувати дверний проріз у приміщенні літ. «1-5» із установкою подвійних дверей для виходу із частини будинку; прибудувати до приміщення літ. «1-5» ганок; демонтувати дверний проріз між приміщенням літ. «1-3» та коморою під сходами; обладнати виділені в натурі приміщення самостійними системами опалювання, електропостачання, водопостачання, водовідведення та газопостачання.

Зобов`язати ОСОБА_2 : улаштувати у приміщенні літ. «1-2» (передпокій) перегородку, переобладнавши, таким чином, у приміщення: передпокій площею 8,9 кв. м та передпокій площею 9,8 кв. м; демонтувати дверний проріз між приміщенням літ. «1-3» та коморою під сходами; обладнати виділені в натурі приміщення самостійними системами опалювання, електропостачання, водопостачання, водовідведення та газопостачання.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 січня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що самочинна прибудова приміщення тамбуру літ. «а-1» площею 2,5 кв. м, та поділ житлового будинку по АДРЕСА_1 є неможливим. Приміщення, які згідно з наданим висновком, експерт пропонує виділити відповідачу, не є окремим об`єктом нерухомого майна і не мають жодної окремої системи життєзабезпечення. Всі системи життєзабезпечення, які є в житловому будинку: електропостачання, газопостачання, водопостачання, водовідведення, опалення повністю наявні тільки на першому поверсі, який експерт пропонує виділити позивачу. Системи опалення на другому поверсі не складає окремої системи і залежить від управління газовим котлом, який розташований на першому поверсі. Крім того, у відповіді ПАТ «Харківміськгаз» від 05 липня 2017 року № 02.2-42-717 вказано, що для проведення реконструкції необхідно надання позивачем та відповідачем у добровільному порядку письмових дозволів один одному, але такі добровільні дозволи відсутні. Висновки експертизи щодо варіанту поділу житлового будинку з будівництвом окремого виходу на чужій земельній ділянці, порушують частину першу статті 375 ЦК України, а проведена експертиза не є належним та допустимим доказом по справі.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 08 травня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Розподілено житловий будинок, змінено співвласнику ОСОБА_1 розмір частки, виділено в натурі 49/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами вказаного домоволодіння та визнано право власності на: коридор літ. «1-1», площею 1,8 кв. м; частину передпокою літ. «1-2», площею 8,9 кв. м; коридор літ. «1-9», площею 19,3 кв. м; кладову літ. «1-10» площею 1,1 кв. м; кладову літ. «1-11», площею 2,6 кв. м; житлову кімнату літ. «1-12», площею 17,8 кв. м; санітарний вузол літ. «1-13», площею 4,5 кв. м; житлову кімнату літ. «1-14», площею 19,9 кв. м; кладову літ. «1-15», площею 3,5 кв. м; житлову кімнату літ. «1-16», площею 20,7 кв. м; кладову літ. «1-17», площею 3,5 кв. м; ганок літ. «а», площею 6,2 кв. м; погріб літ. «Г», площею 12,0 кв. м; ворота літ. «№ 2», площею 7,4 кв. м; 1/2 частини огорожі літ. «№ 3», площею 99,65 кв. м; 1/2 частини замощення літ. «І», площею 14,65 кв. м.

Розподілено житловий будинок, змінено співвласнику ОСОБА_2 розмір частки та виділено в натурі 51/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами вказаного домоволодіння і визнано право власності на: частину передпокою літ. «1-2», площею 9,8 кв. м; кладову літ. «1-3», площею 2,0 кв. м; кухню літ. «1-4», площею 15,3 кв. м; вбиральню літ. «1-5», площею 2,0 кв. м; котельню літ. «1-5а», площею 2,5 кв. м; ванну літ. «1-6», площею 3,2 кв. м; житлову кімнату літ. «1-7», площею 14,7 кв. м; житлову кімнату літ. «1-8», площею 29,0 кв. м; коридор літ. «1-8а», площею 2,3 кв. м; гараж літ. «Б», площею 51,2 кв. м; уборну літ. «В», площею 1,6 кв. м; ворота літ. «№ 1», площею 7,43 кв. м; 1/2 частини огорожі літ. «№ 3», площею 99,65 кв. м; Ѕ частини замощення літ. «І», площею 14,65 кв. м.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію, у зв`язку зі зміною часток у праві спільної власності, у розмірі 21 800,00 грн. Вигрібну яму літ. «№ 4» та вигрібну яму літ. «№ 5» залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Припинено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності на житловий будинок із надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 : улаштувати у приміщення літ «1-2» (передпокій) перегородку, переобладнавши таким чином: передпокій площею 8,9 кв. м та передпокій площею 9,8 кв. м; демонтувати дверний проріз між приміщенням літ «1-3» та коморою під сходами; обладнати виділені в натурі приміщення самостійними системами опалювання, електропостачання, водопостачання, водовідведення та газопостачання. Зобов`язати ОСОБА_2 : перенести унітаз з приміщення літ. «1-5» до приміщення літ. «1-5а»; улаштувати дверний проріз у приміщенні літ. «1-5» із установкою подвійних дверей для виходу із частини будинку; прибудувати до приміщення літ. «1-5» ганок; демонтувати дверний проріз між приміщенням літ. «1-3» та коморою під сходами. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду виходив із того, що відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 30 січня 2017 року № 7601/1060 передбачена технічна можливість виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом. Варіант поділу житлового будинку, передбачений висновком експертизи передбачає можливість виділення співвласникам найбільш ізольованих житлових та підсобних приміщень, найменше відхилення від ідеальних часток співвласників, незначну виплату грошової компенсації, а також найменшу кількість необхідних переобладнань приміщень без втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування. Створення додаткових комунікацій водопостачання, водовідведення, газопостачання за зазначеним варіантом передбачено у відокремленому житловому приміщенні (квартирі), яка розташована на другому поверсі будинку. Крім того, приміщення тамбуру літ. «а-1» не є предметом розподілу, під час проведення експертизи самочинно збудоване приміщення до розрахунку не було включено. Надання письмового дозволу на переобладнання будинку по АДРЕСА_1 при розподілі житлового будинку за варіантом, передбаченим висновком експертизи, не потребує.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників

У червні 2018 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Харківської області від 08 травня 2018 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що апеляційний суд послався на обставини, які не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами. Обставини щодо складу осіб, які проживають у спірному будинку, не були предметом спору; не досліджувались ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції. Суд першої інстанції помилково прийняв до розгляду заяву про зміну предмету та підстав позову. Вона є одноосібним власником земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 не має права на отримання у власність її частки, що підтверджується не тільки державним актом, але й рішенням Київського районного суду у справі № 2018/13690/2012. Суд поділив самочинні будови та визнав право власності на неіснуючі конструктивні елементи. Висновок апеляційного суду про наявність правових підстав для розподілу житлового будинку до складу якого входять самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна, є прямим порушенням статей 364, 367, 376 ЦК України та пунктів 2.3, 3.11 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна. Відсутність технічного обстеження спірного домоволодіння спростовує необґрунтований висновок апеляційного суду про те, що необхідні переобладнання та перепланування, не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування.

У вересні 2018 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому він зазначив, що варіант поділу житлового будинку не порушує прав та інтересів позивача та відповідача, як співвласників, та створює при цьому належні умови для користування спірним житловим будинком. Під час обґрунтування та розрахунку витрат на правничу допомогу, адвокат у заяві від 04 вересня 2017 року керувався вимогами чинного на той час законодавства України.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 09 липня 2018 року відкрито провадження у справі та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду апеляційної інстанції відповідає нормам ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, що у період із 24 січня 1987 року по 08 грудня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. 18 серпня 1999 року сторони у справі за договором купівлі-продажу придбали у ОСОБА_3 недобудований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який добудований ними за спільні сімейні кошти.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2010 року шлюб між сторонами розірваний.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2011 року, зі змінами, внесеними рішенням Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2011 року здійснений розподіл майна подружжя. За позивачем визнано право власності на Ѕ частини зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями.

Відповідно до листів Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 06 липня 2017 року № 9392/0-226-17 та від 10 серпня 2017 року, дозволу на виконання робіт із переобладнання та перепланування житлового будинку за варіантом судової будівельно-технічної експертизи, на якому наполягав позивач, може бути подано при наданні відповідної документації та при втручанні в несучі конструкції та інженерні системи загального користування.

Згідно з листами від 05 липня 2017 року № КТ 02.2-42-0717 ПАТ «Харківміськгаз» переобладнання будинку по АДРЕСА_1 відповідно до варіанту додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 31 січня 2017 року № 7601 відповідно до вимог ДБН.А 31-5.2009 організація будівельного виробництва, а саме обладнання виділених приміщень у будинку самостійними системами газопостачання, є з технічної точки зору можливим, а проектна документація та дозвіл на проведення робіт по реконструкції та газифікації приміщень домоволодіння може бути здійснено тільки при отриманні рішення суду про виділ позивачу та відповідачу у натурі конкретних приміщень цього будинку.

Із відповіді АК «Харківобленерго» від 31 січня 2017 року № 7601 убачається, що АК «Харківобленерго» не є власником внутрішньобудинкових мереж та несе відповідальність за електричні мережі лише до межі експлуатаційної відповідальності, а питання щодо проведення переобладнання житлового будинку не належить до компетенції АК «Харківобленерго».

Головним управлінням державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області від 05 липня 2017 року № 010-442/153 зазначено, що наданий висновок експертизи відповідно до діючого законодавства не передбачає погодження з органами, що здійснюють управління у сфері містобудівної діяльності, архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Із технічного паспорту на спірний житловий будинок вбачається, що він обладнаний системами електропостачання, водопостачання та газопостачання. На другому поверсі цього будинку також є зазначені системи.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них».

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією № 55.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції № 55 передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

Так, ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши, що висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 30 січня 2017 року № 7601/1060 передбачена технічна можливість виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом, а приміщення «а-1», яке виконує функцію тамбура, не є предметом розподілу, під час проведення експертизи самочинно збудоване приміщення до розрахунку включено не було, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про можливість виділення співвласникам найбільш ізольованих житлових та підсобних приміщень із найменшим відхиленням від ідеальних часток співвласників, незначну виплату грошової компенсації, а також найменшу кількість необхідних переобладнань приміщень без втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування.

Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши наведені вище норми матеріального права, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про поділ спірного житлового будинку з відступом від ідеальних часток з найменшим переплануванням, без втручання в несучі конструкції будинку, що встановлено висновком будівельно-технічної експертизи. Позивачу, який виділяється занижена частка спірного майна, на 1/100 частини в сторону зменшення, компенсується за рахунок відповідача, що відповідає вимогам ЦК України. Варіант поділу будинку, визначений експертом, не передбачає втручання в несучі конструкції, а тому заплановані перепланування і необхідність перепланування інженерних систем не вимагають введення об`єкту до експлуатації.

Твердження заявника про те, що вона є одноосібним власником земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 не має права на отримання у власність її частки, що підтверджується не тільки державним актом, але й рішенням Київського районного суду у справі № 2018/13690/2012, є безпідставними, та не мають жодного значення для розгляду цієї справи, оскільки суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення не установлював порядок користування земельною ділянкою. При цьому сул зауважує, що принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою при відчужені об`єкта нерухомості втілений у статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України, згідно з якими до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Доводи заявника про те, що суд першої інстанції помилково прийняв до розгляду заяву про зміну предмету та підстав позову через 2,5 роки після початку розгляду справи по суті, є необґрунтованими, оскільки позивачем подавалася заява про уточнення та зменшення позовних вимог, що не заборонено частиною другої статті 31 ЦПК України 2004 року, згідно з якою позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо встановлених обставин справи. Однак згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Розглядаючи зазначений позов, суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Харківської області від 08 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик