Постанова

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 2-4125/11-ц

провадження № 61-35027св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на постанову Апеляційного суду Одеської області від 04 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Журавльова О. Г., Комлевої О. С., Кравця Ю. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, видачу дублікатів виконавчих листів та заміну стягувача у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

Заява мотивована тим, що 10 листопада 2011 року Київським районним судом

м. Одеси видані виконавчі листи № 2-4125/10 щодо примусового виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 липня 2011 року.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимог за кредитами.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «Дельта Банк» просило замінити стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк», видати дублікати виконавчих листів у зазначеній справі; поновити пропущений строк пред`явлення виконавчих листів до виконання у цивільній справі № 2-4125/11.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2017 року заяву

ПАТ «Дельта Банк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, видачу дублікатів виконавчих листів та заміну стягувача у цивільній справі № 2-4125/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту задоволено частково. Здійснено заміну стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк» у виконавчих провадженнях із примусового виконання виконавчих листів № 2-4125/11 у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. У іншій частині у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заява в частині заміни сторони виконавчого провадження є обґрунтованою, заявленою на законних підставах, разом із тим заява ПАТ «Дельта Банк» про видачу дублікатів та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа не підлягає задоволенню, оскільки такі вимоги є необґрунтованими, безпідставними та не підтверджені матеріалами справи.

Ухвала суду першої інстанції у частині задоволення заяви про заміну стягувача не оскаржувалась, а тому в апеляційному порядку не переглядалась.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 04 квітня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» залишено без задоволення. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2017 року у частині відмови у задоволенні заяви

ПАТ «Дельта Банк» про видачу дублікатів та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який правильно застосував норми процесуального права, тому відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У червні 2018 року ПАТ «Дельта Банк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Одеської області від 04 квітня 2018 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення вимог у повному обсязі, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не звернув уваги на той факт, що виконавчі листи видані попередньому кредитору, а саме ПАТ «УкрСиббанк», тому у ПАТ «Дельта Банк» не було можливості пред`явити такі листи до виконання, а відмова у видачі дублікатів виконавчих листів позбавляє банк права задовольнити свої вимоги шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк».

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 14 червня 2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» у частині оскарження постанови Апеляційного суду Одеської області від 04 квітня 2018 року про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за заявою ПАТ «Дельта Банк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дублікатів виконавчих листів та заміну стягувача у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

Ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи

процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси

від 06 липня 2011 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено повністю. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 03 серпня

2007 року № 0 у розмірі 111 628,46 доларів США, що за курсом Національного банку України становило 889 935,57 грн, а у разі неможливості стягнення грошової суми звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 03 серпня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р. Ю. за реєстровим № 1791, а саме: нерухоме майно - квартиру, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк», що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту від 03 серпня 2007 року № 0 у сумі

111 628,46 доларів США, що в еквіваленті складає 889 935,57 грн шляхом проведення прилюдних торгів щодо предмету іпотеки: нерухомого майна - квартири, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності та знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

Вказане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили, відповідно до вимог статті 223 ЦПК України 2004 року.

10 листопада 2011 року Київським районним судом м. Одеси видані виконавчі листи № 2-4125/10 щодо примусового виконання рішення Київського районного суду

м. Одеси від 06 липня 2011 року.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимог за кредитами, що підтверджується копією договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно із Конституцією України, статті 14 ЦПК України 2004 року судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для виконання всіх органів влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Частиною першою статті 370 ЦПК України 2004 року передбачено, що замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Заяву про видачу дубліката виконавчого листа може бути подано до суду тільки до закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, встановленого пунктом 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження».

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин, правильним та обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції, що оскільки виконавчі листи ПАТ «УкрСиббанк» отримані своєчасно, а заявником не надано належних та допустимих доказів втрати оригіналів виконавчого документа, то і відсутні підстави для видачі таких дублікатів.

Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що апеляційний суд не звернув уваги на той факт, що виконавчі листи видано попередньому кредитору, а саме

ПАТ «УкрСиббанк», тому у ПАТ «Дельта Банк» не було можливості пред`явити такі листи до виконання, а відмова у видачі дублікатів виконавчих листів позбавляє банк права задовольнити свої вимоги шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором, не заслуговують на увагу, оскільки, отримавши права кредитора у грудні 2011 року заявник звернувся до суду про заміну сторони виконавчого провадження лише у грудні 2016 році, тобто через 5 років. Таке тривале зволікання не може бути виправдано лиши тим, що виконавчі листи отримав первісний кредитор.

Вищевикладене свідчить про те, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам процесуального закону, а отже, відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Одеської області від 04 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик