Провадження №2/760/3850/19
Справа №760/1547/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

позивача - ОСОБА_1

3-ї особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , яка діє також в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 3-і особи: ОСОБА_2 , Служба в справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом визнання такими, що втратили право користуватися жилим приміщенням, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить усунути перешкоди у праві власності шляхом визнання відповідачки та малолітнього сина ОСОБА_4 такими , що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

Посилається в позові на те, що вона є власником спірної квартири згідно реєстраційного посвідчення від 2 квітня 1992 року.

В зазначеній квартирі зареєстрована з 20 грудня 1979 року по теперішній час.

Приблизно в 2012 році в квартирі була зареєстрована відповідачка -дружина її сина, та їхній син ОСОБА_4 , її онук.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 9 жовтня 2017 року шлюб між її сином та відповідачкою був розірваний.

З 5 червня 2017 року відповідачка з сином в квартирі не проживають, їх місцезнаходження невідоме, участі в утриманні квартири відповідачка не приймає, залишаючись зарестрованою в ній.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України.

Про причину неявки суд до відома не поставила.

Судові повістки, що направлялися на її адресу за зареєстрованим місцем проживання, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання.

Відповідно до п.п. 91, 99, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка.

Рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

У разі, коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.

Відповідно до ч.ч. 3, 9 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові № 922/1714/18 від 17 квітня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, дії відповідача, направлені на неотримання судової кореспонденції, яка направлялася за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, є свідомими,спрямовані на затягування розгляду справи та свідчать про зловживання процесуальними правами, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи.

Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки, неявка адресата за її отриманням у поштовому відділенні є відмовою від її отримання, а тому повідомлення відповідачки про час розгляду справи суд вважає належним.

Ухвалою від 21 січня 2019 року справа була прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 178 ЦПК України відповідачці був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.

Станом на день ухвалення рішення у справі відповідачка своїм правом не скористалася, відзив на позовну заяву не подала.

Протокольною ухвалою суду від 22 лютого 2019 року до участі в справі було залучено Службу у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві адміністрації, а також 3-ю особу ОСОБА_2 , батька дитини.

Служба в справах дітей Солом`янської районної в м. Києві адміністрації листом від 8 травня 2019 року просить розглядати справу в відстуності свого представника.

3-я особа ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав.

Заслухавши пояснення позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 156 ЖК України члени сім`ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом із ним в будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселення не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 цього Кодексу, а саме: дружина наймача, їх діти та батьки.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що позивачка на підставі Реєстраційного посвідчення від 02 квітня 1992 року відповідно до довідки ЖБК`Медик-3» №181 від 18 грудня 1991 року є власником квартири АДРЕСА_2 .

Відповідачка є колишньою дружиною 3-ї особи ОСОБА_2 , шлюб між якими був розірваний рішенням Солом`янського районного суду м. Києва вівд 09 жовтня 2017 року.

Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва в квартирі зареєстровані сторони та малолітня дитина - син 3-ї особи та відповідачки.

З 2017 року відповідачка та дитина у спірній квартирі не проживають.

Дані обставини підтверджуються актами від 12 вересня 2018 року та 19 грудня 2018 року.

/ а.с.18 - 19 /

3-я особа в судовому засіданні пояснив, що відповідачка у його відсутність зібрала речі та забрала з собою їх малолітнього сина без пояснення причин та виїхала з квартири.

З того часу вона у квартирі не з`являлася, син буває в приміщенні лише з ним, і відповідачка заборонила йому повідомляти про їх місце проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою ст. 391 ЦК встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин та викладеного вище, тривалого непроживання відповідачки в спірному житловому приміщенні,належність спірної квартири на праві власності позивачу, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині відповідачки.

Щодо решти вимог позивача,суд виходить з наступного.

Позивач у судовому засіданні підтвердила, що її син, 3-я особа, є членом її сім`ї, користується квартирою як член її сім`ї.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти-члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Право дитини на користування житлом, право на користування яким мають її батьки, встановлено законом і є похідним від відповідного права батьків.

В статті ст. 8 Закону зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

З точки зору ч.ч.3,6 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Підставою для виникнення у неповнолітнього права користування жилим приміщенням, яким користується один з його батьків, є вселення неповнолітнього до такого жилого приміщення.

Судом встановлено та не спростовувалося сторонами, фактичним місцем проживанням неповнолітнього сина відповідачки та 3-ї особи була спірна квартира.

З точки зору ст.242 ЦК України батьки є законними представниками інтересів своїх дітей, і однією з функцій такого представництва є управління їх майном. Майном малолітньої дитини в силу закону батьки управляють без спеціальних на те повноважень.

Таким чином, виїзд дитини з матір`ю з спірної квартири мало місце за її рішенням без погодження з батьком дитини, в силу представництва за законом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 11 Закон України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного,інтелектуального, культурногота соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для нього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Тобто, обов`язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім`ю, в даному випадку як на відповідачку, так і 3-ю особу.

Згідно з ч. 2 ст. 18 даного Закону діти мають право користуватися займаним приміщенням як члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення.

Малолітній син відповідачки та 3-ї особи є членом сім`ї як матері в зв`язку з розірванням шлюбу, так і батька, як наймача спірного житлового приміщення, і був зареєстрований у спірній квартирі з моменту народження за місцем проживання свого батька.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Тобто, турбота про дітей та їх виховання покладається на матір і батька в рівній мірі.

Таким чином, право користування житловим приміщенням у малолітнього сина сторін є похідним від права їх батька, тобто 3-ї особи, а тому підстави для визнання його таким, що втратив парво користуватися жилим приміщенням відсутні.

Крім того, суд вважає, що право дитини на користування житлом, наймачем якого є батько дитини, і яке закріплене в Законі України «Про охорону дитинства» і Декларації прав дитини, не буде дотримано при позбавленні його права користування спірною квартирою.

За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача в частині малолітнього.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 768, 40 гр. судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 64, 65, 156 ЖК України , ст.ст.15,16, 29, 242, 319, 321, 391, 405, 406 ЦК України, ст. ст. 141, 154 СК України, ст.ст.11, 18 Закону України « Про охорону дитинства».,ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в здійсненні права власності щодо квартири АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 768, 40 гр. удового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 травня 2019 року.

Суддя: Л.А. Шереметьєва