ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи:658/2989/17
Номер провадження: 22-ц/819/242/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар судового засідання Прушинська О.В.,

позивач ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3,

представник відповідача ОСОБА_4,

представник позивача ОСОБА_5,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 14 червня 2018 року у складі судді Терещенко О.Є. у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - приватний нотаріус Каховського районного нотаріального округу Корня Тетяна Ігорівна, Каховська міська державна нотаріальна контора, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

У серпня 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - приватний нотаріус Каховського районного нотаріального округу Корня Тетяна Ігорівна, Каховська міська державна нотаріальна контора, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його матір ОСОБА_9, яка заповіла йому все належне майно, в тому числі квартиру АДРЕСА_1.

При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини йому стало відомо, що 12 березня 2014 року вказана квартира за нотаріально посвідченою угодою продана ОСОБА_3, діючою на підставі довіреності від ОСОБА_9, своїй доньці ОСОБА_7.

Посилаючись на недійсність укладеного між сторонами правочину внаслідок його фіктивності, оскільки жодна із сторін не мала наміру на створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, так як на виконання договору купівлі-продажу грошових коштів продавцем не передавалось, а покупець, в свою чергу, не передавав спірну квартиру покупцю і вона так і залишилась у володінні та користуванні власника ОСОБА_9, яка продовжувала проживати в квартирі до своєї смерті, позивач, як правонаступник ОСОБА_9, просив визнати договір купівлі-продажу недійсним.

Оскільки фіктивний правочин є недійсним з моменту вчинення і не породжує для сторін правових наслідків, а отже на момент смерті ОСОБА_9 спірна квартира входила до складу спадкової маси, однак поза його волею була незаконно відчуженна ОСОБА_7 ОСОБА_6 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 29.04.2015 року, а його, як спадкоємця за заповітом, позбавлено можливості оформити своє право власності на спірне спадкове майно, позивач просив суд визнати його право власності на квартиру АДРЕСА_2 та витребувати її з незаконного вололодіння ОСОБА_6 на свою користь.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 14 червня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 укладений між ОСОБА_3, яка діяла від імені ОСОБА_9, та ОСОБА_7, посвідчений 12.03.2014 року державним нотаріусом Каховської міської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 223.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_3

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_3

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_10, який діє від імені ОСОБА_2, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, учасників справи, які з'явились до суду, покази свідків, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний правочин є недійсним внаслідок його фіктивності, оскільки жодна із сторін не мала наміру на створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Оскільки недійсний правочин не створює для сторін правових наслідків і є недійсним з моменту його вчинення, спірна квартира входить до складу спадкової маси, частину якої прийнято позивачем у передбаченому законом порядку і строки, а тому підлягає витребуванню на його користь від добросовісного набувача, оскільки вибула з володіння поза його волею.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони грунтуються на встановлених судом обставинах, підтверджених дослідженими у справі доказами та нормах матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до положень ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, зокрема, відповідності волевиявлення учасника правочину його внутрішній волі.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Статтею 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю.

Згідно ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Положеннями ст.387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

При цьому п.3 ч.1 ст.388 ЦК України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала у належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_3 до своєї смерті.

Заповітом від 08 липня 2011 року ОСОБА_9 все належне їй на праві приватної власності майно заповіла своєму синові, позивачу у справі ОСОБА_2 (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 померла (а.с.8)

09.04.2014 року позивач, як спадкоємець за заповітом, звернувся з заявою до Каховської міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 (а.с.9-12).

При цьому, 12 березня 2014 року між ОСОБА_3, яка діяла від імені ОСОБА_9 на підставі довіреності, посвідченої Каховською міською державною нотаріальною конторою 14 лютого 2014 року, та донькою представника ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, посвідчений державним нотаріусом Каховської міської державної нотаріальної контори.

Відповідно до пунктів 2.1-2.3 договору, спірна квартира продана за 140 915 грн і на момент підписання договору сторонами між ними здійснений розрахунок.

З пояснень ОСОБА_3 у судах першої та апеляційної інстанції вбачається, що вона, діючи у якості представника своєї сусідки ОСОБА_9, переоформила належну останній квартиру на свою доньку ОСОБА_7, кошти за квартиру ОСОБА_9 не отримувала і категорично не бажала отримувати, квартира у володіння та користування покупця ОСОБА_7 до смерті ОСОБА_9 не переходила, там продовжувала проживати ОСОБА_9, оскільки фактично між ними існувала домовленість про те, що ОСОБА_9 залишиться проживати в квартирі, натомість ОСОБА_3 чим зможе їй буде допомагати.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вірно керувався роз'ясненнями, наведеними у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року "Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" про те, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Отже, вирішуючи спір, суд дав належну оцінку змісту оспорюваного правочину та обгрунтовано виходив з того, що оскільки відповідно до положень п.5.9. договору у його тексті зафіксовано всі істотні умови, серед яких відсутні умови щодо надання продавцю строкового або безстрокового права проживання у відчужуваній квартирі, при цьому згідно положень п.1.1. договору купівлі-продажу продавець в особі представника зобов'язався передати майно у власність покупця, а покупець зобов'язався прийняти майно і сплатити за нього обумовлену договором суму, у той час як з досліджених судом доказів, у тому числі пояснень сторін та свідків у справі встановлено, що наміру створювати правові наслідки, обумовленні саме договором купівлі-продажу щодо передачі коштів та квартири у власність сторони правочину не мали, керуючись іншими досягнутими між ними домовленостями, що свідчить про фіктивність оспорюваного правочину.

Крім того, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_9 ОСОБА_7 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 29.04.2015 року здійснила відчуження спірної квартири ОСОБА_6 (а.с.155-160).

Зважаючи на те, що згідно положень ст.ст.203, 215, 216, 234 ЦК України фіктивний правочин є недійсним з моменту його вчинення і не породжує для сторін юридичних наслідків, а відповідно до п.26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК), то право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК, переходить до спадкоємців власника.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині визнання за спадкоємцем права власності на спірну квартиру та витребування її від добросовісного набувача грунтуються на законі, а доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

Отже, встановивши, що при укладенні договору купівлі-продажу внутрішня воля сторін не відповідала зовнішньому її прояву, сторони, укладаючи його, знали заздалегідь, що він не буде виконаний, так як ані квартира не була звільнена і передана покупцю, ані кошти не були передані продавцю, при цьому, вчиняючи фіктивний правочин, сторони мали на меті досягнення інших цілей, ніж ті, що передбачені договором купівлі-продажу, суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність умислу всіх сторін правочину на укладення фіктивного договору купівлі-продажу квартири.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін та дослідив надані сторонами докази, яким дав правильну оцінку, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.367, ст.375, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 14 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Дата складання повного тексту постанови - 18 лютого 2019 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська