ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6471/16-ц Номер провадження 22-ц/814/751/19Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж.О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Карпушина Г.Л., Прядкіної О.В.

За участю секретаря Кальник А.М.

Розглянула в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області в складі Кривич Ж.О. від 17 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання факту прийняття спадщини, про визнання недійсним свідоцтва про прийняття спадщини, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, про витребування квартири або про солідарне стягнення з відповідачів її вартості,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , в якому, після неодноразового уточнення позовних вимог, просили визнати факт прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті її матері ОСОБА_7 , визнати факт проживання позивачів разом з ОСОБА_7 однією сім`єю більше як п`ять років та визнання за ними права власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1 , а також визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_3 , витребувати у нових власників спірну квартиру, а в разі неможливості такого витребування, солідарно стягнути з відповідачів вартість квартири в сумі 353724,00 грн. на користь позивачів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_7 , яка є двоюрідною сестрою її чоловіка - ОСОБА_8 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 .

З огляду на тяжкі захворювання як двоюрідної сестри чоловіка, так і її матері ОСОБА_7 та необхідності здійснювати за ними догляд, вони проживали в квартирі з 2007 року як одна сім`я, надавали допомогу хворим, проводили ремонтні роботи по поліпшенню побутових умов в квартирі, отже мають право на спадкування за законом як спадкоємці четвертої черги.

Разом з цим, відповідач ОСОБА_3 , який є племінником ОСОБА_7 , незаконно отримав свідоцтво про право на спадщину, незважаючи на те, що його батько, як брат спадкодавця, живий, а тому була порушена черговість отримання спадщини, у зв`язку з чим подальше відчуження останнім спірної квартири є незаконним.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 грудня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання факту прийняття спадщини, про визнання недійсним свідоцтва про прийняття спадщини, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, про витребування квартири або про солідарне стягнення з відповідачів її вартості відмовлено та стягнуто з позивачів на користь держави недоплачений судовий збір по 743,02 грн. з кожного.

Відмова в задоволенні позову вмотивована відсутністю достовірних та належних доказів, які-б доводили факт проживання позивачів у спірній квартирі разом із спадкодавцем не менше 5 років до часу відкриття спадщини та недоведеністю інших позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, невірну оцінку зібраних по справі доказів, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з огляду на недоведеність проживання ОСОБА_1 з спадкодавцем більше 5 років. Також вказує на безпідставність вимоги про визнання недійсним свідоцтва про прийняття спадщини в зв`язку з тим, що такого свідоцтва він взагалі не отримував, а набув право власності на підставі судового рішення від 25.12.2013 року.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , якій за життя належала квартира АДРЕСА_1 ,

Ѕ частка спірної квартири належала їй на підставі свідоцтва про право на житло, виданого керівником органу приватизації згідно з розпорядженням №4337 від 11.03.1994 року та свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, а іншу Ѕ частку вона успадкувала після матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_7 за життя не отримувала, проте факт прийняття спадщини підтверджується спільним проживанням матері та доньки, про що свідчить довідка ТОВ «Житлорембудсервіс» про склад сім`ї та їх реєстрацію.

13 квітня 2013 року відповідач ОСОБА_3 , який є племінником спадкодавця ОСОБА_7 звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

З огляду на відсутність всіх необхідних для оформлення спадкових прав документів у нотаріуса, Рак Д.В. звернувся до суду з позовом до Кременчуцької міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.12.2013 року його позовні вимоги задоволені. Встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною тіткою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного судового рішення, 13.01.2015 року ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу продав спірну квартиру ОСОБА_4

На даний час власником квартири є її донька ОСОБА_5 .

Проте, рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 04.11.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 як особи, яка не приймала участь в розгляді справи, було частково задоволено та скасовано рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.12.2013 року в частині задоволення вимог про визнання права власності на спірну квартиру в порядку спадкування, з постановленням в цій частині нового рішення про відмову в їх задоволенні.

Відмовляючи в задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з обов`язку кожної сторони довести обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Оскільки позивачами не доведено того факту, що вони протягом п`яти років до дня смерті спадкодавця ОСОБА_7 проживала разом з нею однією сімєю, а також тієї обставини, що остання тривалий час страждала тяжкою невиліковною хворобою у зв`язку з чим потребувала постійного стороннього догляду, який вони здійснювали, відмовив в задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Тобто, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини підлягають застосуванню положення частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

При цьому, зазначений законом п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

Таким чином, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України доведеності підлягає два юридичних факти - проживання однією сім`єю із спадкодавцем та, щоб на час відкриття спадщини сплинув щонайменше п`ятирічний строк, протягом якого спадкодавець ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 проживали однією сім`єю з спадкодавцем ОСОБА_7 .

Крім того, обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім їхнього власного ствердження про факт спільного проживання з спадкодавцем, є необхідність доведення факту ведення з ним спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Оцінивши зібрані по справі докази та заслухавши пояснення свідків, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачами як самого факту їх проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, так і тривалість такого проживання впродовж п`яти років до часу відкриття спадщини, що було б достатньою правовою підставою для визнання позивачів спадкоємцями четвертої черги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, який ґрунтується на вимогах ст. 89 ЦПК України.

При цьому, у колегії суддів відсутні будь-які підстави для здійснення переоцінки зібраних по справі доказів.

Так, посилаючись на підстави спільного проживання в квартирі ОСОБА_9 з метою догляду останніх протягом 5 років, позивачі надали акт ТОВ «Житлоррембудсервіс», із змісту якого вбачається, що лише ОСОБА_1 протягом періоду з 2008 по 2012 рік проживала в квартирі спадкодавця .

Між тим, вказаний період не становить необхідних щонайменше п`яти років, а також в акті не йде мова про факт проживання в квартирі іншого позивача ОСОБА_2

Крім іншого, суд першої інстанції вірно встановив, що будь-яких доказів про необхідність надання стороннього догляду як за ОСОБА_7 , яка хворіла та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , так і за її донькою ОСОБА_7 позивачами не надано, окрім періоду догляду за ОСОБА_7 протягом декількох місяців до її смерті в листопаді ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Факт надання тимчасового догляду та здійснення поховання позивачами спадкодавця ОСОБА_7 підтверджується рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09.02.2015 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, яким стягнуто з останнього на користь ОСОБА_1 5816,59 грн. у відшкодування матеріальної шкоди.

З огляду на недоведеність факту проживання позивачів в спірній квартирі протягом 5 років до моменту смерті в 2012 році ОСОБА_7 , місцевий суд правомірно відмовив в задоволенні вказаної вимоги.

При цьому суд встановив, що позивачі зареєстровані за іншою адресою АДРЕСА_2 , співвласниками якої вони є.

Згідно частин 3, 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Зважаючи на спільне проживання ОСОБА_7 разом з донькою - ОСОБА_7 , яка фактично прийняла спадщину після смерті матері у відповідності до норм статті 1268 ЦК України, суд першої інстанції правомірно зазначив про безпідставність вимоги позивачів щодо встановлення юридичного факту прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті матері.

ОСОБА_10 апеляційна скарга, ані доповнення до апеляційної скарги не містять жодних обґрунтувань незаконності рішення суду та нових обставин, доказів, що підлягають встановленню та дослідженню.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення, ухваленого з дотримання норм матеріального ат процесуального права.

Враховуючи несплату судового збору при подачі апеляційної скарги та відстрочення апелянтам сплати судового збору ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10.04.2019 року до ухвалення судового рішення у справі, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави судового збору в сумі по 2652,93 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 грудня 2018 року без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави судовий збір не сплачений при подачі апеляційної скарги по 2652,93 грн. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 6 червня 2019 року.

Судді : Обідіна О.І. Карпушин Г.Л. Прядкіна О.В.