Справа № 648/2684/19
Провадження № 2-о/648/88/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року смт.Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Рибас А.В.,

за участю секретаря Кравченко В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Білозерського районного суду Херсонської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , третя особа: Садівська сільська рада Білозерського району Херсонської області про встановлення факту належності документу,

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: належності державного акту на право приватної власності на землю XC-II №15/363 заявнику, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у вказаному правовстановлюючому документі помилково зазначено по батькові заявника « ОСОБА_2 », в той час як правильним є « ОСОБА_3 », іншим шляхом, крім звернення до суду, усунути ці розбіжності не видається можливим.

В судове засідання заявник не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій заявлені вимоги підтримала та просила розглянути справу без її участі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, однак надала заяву в якій просить розгляд справи проводити без їх участі та не заперечувала щодо задоволення вказаних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 /363 по батькові заявника заповнено як « ОСОБА_2 », в той час як згідно копії паспорта серії НОМЕР_2 , виданого 13.02.1997 року Білозерським РВ УМВС України в Херсонській області, прізвище заповнено на українській мові як « ОСОБА_3 ».

З дослідженої у судовому засіданні копії державного акту на право приватної власності XC-II №15/363 вбачається, що на підставі рішення Садівської сільської ради народних депутатів від 27.11.1997 року №34 ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована на території Садівської сільської ради, землю передано для будівництва і господарських споруд.

Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що правовстановлюючий документ, який дає право на користування земельною ділянкою заявником, а саме: державний акт на право приватної власності XC-II №15/363, який виданий 09.03.1998 року, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також, що у вказаному правовстановлюючому документі допущено помилку в написанні по батькові заявника, яка не може бути усунута іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджає заявнику в реалізації її права на володіння та користування земельною ділянкою.

Таким чином, факт про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, при цьому спір про право цивільне відсутній, а метою встановлення факту, що має юридичне значення - належності правовстановлюючого документа заявнику, є користування земельною ділянкою.

При цьому, суд вважає, що заявник позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6-13, 81, 258-259, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , третя особа: Садівська сільська рада Білозерського району Херсонської області про встановлення факту належності документу - задовольнити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документа-державного акту на право приватної власності на землю XC-II №15/363, який виданий 09.03.1998 року на підставі рішення Садівської сільської ради народних депутатів від 27.11.1997 року №34, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду з урахуванням перехідних положень ЦПК України.

Суддя Рибас А.В.