Провадження №2/760/3241/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, 3-я особа:Публічне акціонерне товариство» «Універсал Банк» про захист права власності шляхом зняття арешту з майна, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить зняти арешт з належного їй майна, який був накладений постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Новак Г.М. від 01 вересня 2015 року у виконавчому провадженні № 48560955 та постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Т.О. від 02 вересня 2016 року у виконавчому провадженні № 5196265.

Крім того, просить виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна записи № 15487395 від 04 вересня 2015 року та № 15882477 від 30 червня 2016 року, які зареєстровані реєстратором філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» на підставі постанов державних виконавців.

Посилається в позові на те, що 01 вересня 2015 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Новак Г.М. відкрито виконавче провадження № 48560955 з виконання виконавчого листа № 2-1826/15, виданого 11 червня 2015 року Деснянським районним судом м. Києва, про стягнення з неї на користь ПАТ «Універсал банк» 3 151 833, 48 гр.

В цей же день державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

30 червня 2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дяконом Н.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

18 серпня 2016 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковським Т.О. відкрито виконавче провадження з виконання цього ж виконавчого листа за другим зверненням стягувача ПАТ «Універсал банк».

02 вересня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

24 травня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковським Т.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п.п. 2, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з відомостями, що містяться у витязі з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 15 червня 2018 року № 56034820, виданим приватним нотаріусом Адамською М.М., в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містяться два записи:

-запис 1, зареєстрований 04 вересня 2015 року під № 15487395 реєстратором Філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за № 48560955 від 01 вересня 2015 року;

-запис 2, зареєстрований 30 червня 2016 року під № 15882477 реєстратором Філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за № 48560955 від 01 вересня 2015 року.

Згідно з повідомленням ПАТ «Універсал Банк» № 001/0352 від 16 травня 2018 року, їй доведено до відома, що відповідно до договору про відступлення права вимоги № 67/18 від 16 травня 2018 року, укладеного між ПАТ «Універсал банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Стратег», права вимоги за кредитним договором № 078-2008-2284 від 04 липня 2008 року відступлені вказаній фінансовій компанії.

Цього ж дня, 16 травня 2018 року на підставі листа ПАТ «Універсал Банк» № 001/0352 від 16 травня 2018 року зареєстровано припинення обтяження, яке було зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 04 липня 2008 року, реєстраційний номер обтяження 7507564, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 16 травня 2018 року, індексний номер витягу 124084772.

Довідкою, виданою ПАТ «Універсал банк» 17 травня 2018 року № 397100, її було повідомлено, що банк не має до неї будь-яких претензій за кредитним договором № 078-200892284 від 04 липня 2008 року.

За результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП виконавче провадження № 4856095, відкрите 01 вересня 2015 року, відсутнє, а виконавче провадження № 51960265, відкрите 18 серпня 2016 року - завершене.

Таким чином, на момент її звернення до суду у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві не перебуває виконавчих проваджень щодо стягнення з неї боргу за виконавчим листом № 2-1826/15, виданим 11 червня 2015 року Деснянським районним судом м. Києва на користь ПАТ «Універсал банк».

Раніше відкриті виконавчі провадження № 48560955 та № 51960265 завершені, її боргові зобов`язання перед стягувачем за виконавчим листом відсутні.

Однак існування арешту та заборони на відчуження майна порушує її права, як власника майна.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позов.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав.

Представники відповідача та 3-ї особи в судове засідання двічі не з`явилися, про час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до рекомендованого повідомлень про вручення поштового відправлення, судові повістки відповідачу та 3-й особі вручені.

Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Виходячи з цього, належного повідомлення відповідача та 3-ї особи про час розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Ухвалою суду від 05 листопада 2018 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 178 ЦПК України відповідачу аданий строк для подання відзиву на позовну заяву.

Станом на день ухвалення рішення у справі, відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву суду не подав.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджатися своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За правилами ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Новак Г.М. від 01 вересня 2015 року було відкрито виконавче провадження № 48560955 з виконання виконавчого листа № 2-1826/15, виданого 11 червня 2015 року Деснянським районним судом м. Києва, про стягнення з позивачки на користь ПАТ «Універсал банк» 3 151 833, 48 гр.

В цей же день державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

30 червня 2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дяконом Н.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Т.О. від 18 серпня 2016 року було відкрито виконавче провадження з виконання цього ж виконавчого листа за другим зверненням стягувача ПАТ «Універсал банк».

02 вересня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постановою державного виконавця від 24 травня 2017 виконавчий документ повторно був повернутий стягувачу з підстав, передбачених п. 2, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з відомостями, що містяться в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 15 червня 2018 року № 56034820, виданим приватним нотаріусом Адамською М.М., в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містяться два записи:

-запис 1, зареєстрований 04 вересня 2015 року під № 15487395 реєстратором Філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за № 48560955 від 01 вересня 2015 року;

-запис 2, зареєстрований 30 червня 2016 року під № 15882477 реєстратором Філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за № 48560955 від 01 вересня 2015 року.

Згідно з повідомленням ПАТ «Універсал Банк» № 001/0352 від 16 травня 2018 року, адресованим позивачці, 16 травня 2018 року між банком та ТОВ «Фінансова компанія «Стратег» був укладений договір про відступлення права вимоги № 67/18, за умовами якого права вимоги за кредитним договором № 078-2008-2284 від 04 липня 2008 року, відступлені вказаній фінансовій компанії.

Цього ж дня, 16 травня 2018 року на підставі листа ПАТ «Універсал Банк» № 001/0352 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження зареєстровано припинення обтяження, яке було зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 04 липня 2008 року, реєстраційний номер обтяження 7507564.

Довідкою, виданою ПАТ «Універсал банк» 17 травня 2018 року № 397100, позивачку було повідомлено, що банк не має до неї будь-яких претензій за кредитним договором № 078-200892284 від 04 липня 2008 року.

За результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП виконавче провадження № 4856095, відкрите 01 вересня 2015 року, відсутнє, а виконавче провадження № 51960265, відкрите 18 серпня 2016 року - завершене.

/ а.с. 13 - 18; 21 - 22 /

За правилами п. 2 ч. 3 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частинами 1, 2 ст. 40 Закону передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Представник позивачки в судовому засіданні зазначила, що при поверненні виконавчого документа стягувачу державні виконавці арешт майна позивачки не припиняли.

Відповідно до ст.368 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб?єктів права власності.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантовано захист права власності. Згідно з даною статтею фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі « Вендітеллі проти Італії» /1994 / Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності.

Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Стаття 1 Протоколу вимагає, перш за все і особливо, щоб втручання державної влади у використання права на майно було законним / рішення в справі « Півень проти України 2004 рік/.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно.

Тобто, право власності позивача, як абсолютне право, може бути захищене лише при доведеності самого факту порушення.

Так, згідно з відомостями з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 56034820 встановлено, що на даний час існує обтяження щодо рухомого майна позивачки, накладене на підставі постанов Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 48560955 від 01 вересня 2015 року (реєстраційний номер обтяження 15487395) та № 48560955 від 01 вересня 2015 року (реєстраційний номер обтяження 15882477).

/ а.с. 19 - 20 /

За змістом ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Представник відповідача, не з`явившись до суду, будь-яких доказів, які б відповідали вказаним принципам доказування, та спростували доводи позивача, суду не надав.

В свою чергу, доводи позивача підтверджені належними та допустимими, в розумінні ст.ст. 77-78 ЦПУ України, доказами.

В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 39, 40, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 15,16,317,319,321, 368, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладений постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 01 вересня 2015 року у виконавчому провадженні № 48560955 та постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 02 вересня 2016 року у виконавчому провадженні № 51960265.

Виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна записи обтяжень № 15487395 від 04 вересня 2015 року та № 15882477 від 30 червня 2016 року, внесені реєстратором Філія міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 травня 2019 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва