Номер провадження: 22-ц/813/986/19
Номер справи місцевого суду: 520/6599/18
Головуючий у першій інстанції Літвінова І.А.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ОСОБА_1 - адвоката Ільченко А.О.,

представника ОСОБА_2 - адвоката Вронського С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Київська районна адміністрація Одеської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

30 травня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР, Київська РА ОМР, про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.06.2018 року розгляд цивільної справи № 520/6599/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю ОМР, Київська РА ОМР про зобов`язання вчинити певні дії було призначено за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Ухвалою Київського районного суду м. Одесивід 23.07.2018 року відкладено розгляд справи по суті та продовжено строк вчинення процесуальних дій учасниками цивільної справи № 520/6599/18. Цією ж ухвалою до участі у справі за ініціативою суду у якості третьої особи залучена ОСОБА_3 , як новий власник житлового будинку, з приводу будівництва якого виник спір між сторонами, та як власник земельної ділянки, на якій вказане будівництво проводиться.

30.07.2018 року до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_2 , у якій ОСОБА_3 зазначена у статусі відповідача поряд з ОСОБА_1 , а прохальна частина вимог стосується скасування реєстраційного запису від 24.04.2018 про право власності ОСОБА_1 на будинок; визнання недійсним договору від 27.04.2018 купівлі-продажу будинку, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; скасування реєстраційного запису від 27.04.2018 про право власності ОСОБА_3 на будинок та зобов`язання відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знести самочинно збудований будинок (а.с.72-78).

Крім того, до суду надійшла заява позивача про продовження процесуального строку та клопотання про забезпечення позову, а від третьої особи - клопотання про залучення доказів, витребуваних ухвалою суду від 16.07.2018.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2018 року прийнято уточнену позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю ОМР, Київська РА ОМР про зобов`язання вчинити певні дії (а.с.81-84).

Забезпечено позов шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Цивільну справу № 520/6599/18 призначено до розгляду у загальному позовному провадженні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2018 року, в частині накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , та постановлення нової, якою відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач ОСОБА_2 є допустимими й співмірними із заявленими позивачем вимогами та за змістом не є тотожними позовним вимогам, крім того, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову визначені накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

За положеннями частини другої цієї статті суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовним вимогам, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При цьому, розглядаючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, суд враховав практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язковість виконання судових рішень задекларована статтею 1291 Конституції України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки перевірки щодо самочинного будівництва почались з серпня 2017 року, і вже після цього відбулась зміна власника земельної ділянки та будинку, зведеного на ній.

Тобто, не дивлячись на те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існує спір стосовно будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 , відповідач здійснив відчуження цього житлового будинку на користь відповідача ОСОБА_3 , що свідчить про обгрунтованість оскаржуваної ухвали суду про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на вказаний житловий будинок.

При цьому, судом обгрунтовано враховано, що згідно уточнених позовних вимог від 30.07.2018 року, позивач ОСОБА_2 вказала ОСОБА_3 відповідачем поряд з ОСОБА_1 , та просила скасувати реєстраційний запис від 24.04.2018 року про право власності ОСОБА_1 на будинок; визнати недійсним договір від 27.04.2018 року купівлі-продажу будинку, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; скасувати реєстраційний запис від 27.04.2018 про право власності ОСОБА_3 на будинок та зобов`язати відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знести самочинно збудований будинок (а.с.72-78).

Зазначені обставини свідчать про те, що застосований захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про те, що суд лише на 4-й день розглянув заяву про забезпечення позову, в той час як згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України мав розглянути її протягом 2-х днів, є слушними, однак не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, якою правомірно і обгрунтовано забезпечений позов.

Так, 19.07.2018 року до суду надійшло клопотання про забезпечення позову, 30.07.2018 року - уточнений позов, 02.08.2018 року до суду надійшла заява позивача про продовження процесуального строку, а від третьої особи - клопотання про залучення доказів, витребуваних ухвалою суду від 16.07.2018 року (а.с. 66-69, 70-71, 72-78).

При цьому суд обґрунтовано вказав, що позивач має право збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого судового засідання, як то встановлено п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України.

Крім того, як вбачається з матеріалами справи, 02.08.2018 року позивачем доданий доказ доплати судового збору на суму 2114.40 грн. (вхід. № 28393). Крім того, за звернення до суду 21 травня 2018 року нею сплачено судовий збір у сумі 352,40 грн. (а.с.5).

Оскільки при ухваленні судового рішення, у відповідності до ч. 2 ст.176 та п.6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України суд може вирішити питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, то доводи заявника апеляційної скарги про те, що заявником не сплачено судовий збір за подання зави про забезпечення позову, є безпідставними.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.05.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра