Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/878/19
Провадження 2/382/571/19
У Х В А Л А

про забезпечення позову

"20" травня 2019 р. Яготинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кисіль О. А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лещенка Сергія Олександровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей та сімї Яготинської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей та сімї Яготинської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.Свою заяву мотивує тим, що починаючи з 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мали місце постійні близькі стосунки, від яких у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4 . Батьком дитини записано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно поданої ним заяви. З того часу, сторони по справі проживали як подружжя без реєстрації шлюбу. Після чергової сварки з позивачкою ОСОБА_3 вирішив повернутися проживати до своїхз батьків, що мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 залишилася проживати спільно з їхньою малолітньою дитиною та самостійно піклувалася про неї. На відміну від відповідача, з метою належного матеріального забезпечення своєї родини, у 2017 році ОСОБА_1 офіційно влаштувалася на роботу до Київської міської клінічної лікарні № 2 (м. Київ) на посаду машиніста прання та ремонту спецодягу пральні, а нині, починаючи з 01 березня 2019 року, продавцем-стажистом магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та має постійний самостійний заробіток. За місцем працевлаштування ОСОБА_1 характеризується виключно з позитивної сторони. Позивачем, з метою належного виховання та розвитку дитини створено належні умови відповідно до віку та потреб дитини. Остання виконувала усі обов`язки з організації домашнього побуту та приділяла належну увагу здоровю дитини. Починаючи з 21 листопада 2018 року, ОСОБА_1 , з метою гармонійного розвитку дитини, самостійно влаштувала доньку ОСОБА_5 до дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу № 2 «Дюймовочка», вихованцем якого вона рахується по даний час. 09 листопада 2018 року подано до Яготинської центральної районної лікарні Декларацію про вибір матір`ю дитини лікаря, який надає первинну медичну допомогу, тобто за місцем постійного проживання та навчання дитини. За наслідками попередніх сварок з почивачем, ОСОБА_3 кілька разів відбирав дитину від матері на декілька днів до своїх батьків, хоча не вміє за нею доглядати. У таких випадках весь обов`язок по догляду за дитиною останній перекладав на свою матір, а врешті повертав дитину позивачці. В такому віці дитина потребує виключно материнського піклування та догляду, безпечного, спокійного та стійкого середовища, що є благодійним для неї. Незважаючи на це, 05 травня 2019 року, коли позивачка знаходилася з дитиною на території дитячого майданчику, розташованого по вул АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 самочинно, без згоди матері дитини, забрав доньку із собою до своїх батьків в с. Безуглівка Згурівського району Киттївської області, де остання залишається вимушено проживати по даний час. За таких обставин ОСОБА_1 позбавлена можливості брати участь у вихованні дитини. З цього приводу, 05 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділення Національної поліції Київської області, але не дало позитивного результату. Повернути доньку власними силами позивачці не вдається. ОСОБА_1 не має та не мала намірів перешкоджати відповідачу у здійсненні його прав та обов`язків щодо їх спільної доньки, але за вищивикладених умов виникла необхідність у визначенні судом місця постійного проживання дитини з метою уникнення юридичної невизначеності за потреби відвідування дитиною дитячого садочку, медичної установи, чи в інших життєвих ситуаціях, що можуть виникнути. Наразі, позивачка остаточно вирішила проживати окремо від відповідача. На підставі вищевикладеного просить до вжити заходів забезпечення позову, а саме: зобов`язання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 до фактичного місця проживання останньої, а саме: АДРЕСА_3 , та заборони ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняти дії щодо зміни місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до вирішення спору про визначення місця проживання дитини по суті та вступу у законну силу судового рішення.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1919 року № 789-ХІІ, всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права і обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Разом з цим, ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у Яготинський районний суд Київської області на даний час подано позовну заяву до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей та сімї Яготинської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали поданої позивачем заяви про забезпечення позову, а також матеріали позовної заяви, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, враховуючи те, що позивачем враховано співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, приходить до висновку, що заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову у вигляді вчинення дії щодо зобов`язання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до фактичного місця проживання останньої, а саме: АДРЕСА_3 та заборонити ОСОБА_3 вчиняти дії щодо зміни місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до вирішення спору про визначення місця проживання дитини по суті та вступу у законну силу судового рішення.

Так, в силу ч. 1 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 152, 153, 157 ЦПК України, ст. 160 СК України, Конвенцією про права дитини, Пленумом Верховного суду України від 22.12.2006 року, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивачки ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 до фактичного місця проживання останньої, а саме: АДРЕСА_3 .

Заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняти дії щодо зміни місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до вирішення спору про визначення місця проживання дитини по суті та вступу у законну силу судового рішення.

Копію ухвали направити для виконання до Яготинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (07700, Київська область, м. Яготин, вул. Незалежності, 148).

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Кисіль О. А.