ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2019 року м. Кропивницький

справа № 398/3248/18

провадження № 22-ц/4809/906/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Дьомич Л.М., Кіселика С.А.,

секретар судового засідання Кравченко Я.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 березня 2019 року у складі головуючого судді Ніколаєва М.В. про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення збитків,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення збитків в сумі 4 987 610,47 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 10 квітня 2008 року між ним та публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 7/KVN6-04-08 в сумі 76 200 доларів США. В рахунок забезпечення виконання зобов`язань по вказаному кредитному договору, в цей же день був укладений договір іпотеки № 7/KVN6-Z, відповідно до якого ним була передана в іпотеку квартира АДРЕСА_1 .

25 січня 2010 року між ним та ОСОБА_2 був укладений Попередній договір, відповідно до п.2.3 якого відповідач взяла на себе зобов`язання погасити його кредитні зобов`язання перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за договором про відкриття кредитної лінії № 7/KVN6-04-08 від 10 квітня 2008 року, які на момент укладання Попереднього договору становили 43 658 доларів США. Погашення мало відбуватися відповідно до графіку передбаченого кредитним договором.

Відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту не виконала, у зв`язку з чим у липні 2016 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом про стягнення з нього на користь банку заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 1 427 684,56 грн. По даній справі відкрито провадження та перебуває на розгляді в суді.

Відповідно договору про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги від 30 січня 2018 року, право вимоги за кредитним та іпотечним договорами перейшли до ОСОБА_3 . На момент укладення договору про відступлення права вимоги заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії становила 64 832,97 доларів США та 4987610,47 грн., з яких 42801,44 доларів США заборгованість за кредитними коштами, 22 031,53 доларів США заборгованість по сплаті процентів та 4987610,47 грн. нарахована пеня.

01 лютого 2018 року на виконання п. 2.3. Попереднього договору від 25.01.2010 року відповідач передала йому кошти в розмірі 64 832,97 доларів США для погашення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії від 10.04.2008 року, в свою чергу дані кошти були передані ним ОСОБА_3 .

Згідно акту звірки взаємних розрахунків від 30 травня 2018 року його заборгованість перед ОСОБА_3 по нарахованій пені становить 4 987 610, 47 грн.

Посилаючись на те, що внаслідок невиконання відповідачем умов попереднього договору від 25.01.2010 року йому завдано збитків в розмірі 4 987 610, 47 грн., позивач просив стягнути з відповідача на його користь зазначену суму боргу та судові витрати.

Ухвалою Олександрійського районного суду Кіровоградської області від 03 жовтня 2018 року відкрито провадження у даній справі.

10 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах позовних вимог на майно, що належить відповідачу на праві власності:

- 22/25 частин будівлі та споруди, розташованих за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03;

- нежитлова будівля головного корпусу, розташована за адресою: АДРЕСА_5, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30824631;

- 57/100 нежитлової будівлі контори, розташованої за адресою: АДРЕСА_12, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03;

- 3/5 частини приміщень магазинів непродовольчих товарів загальною площею 195,7 м , 2 черга - 4 приміщення за адресою: АДРЕСА_6 ., реєстраційний номер 03;

- земельна ділянка площею 0,13 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , для будівництва та обслуговування туристичного комплексу АДРЕСА_13 , реєстраційний номер 10;

- нежитлове приміщення по АДРЕСА_10 ., площею 224 м2, реєстраційний номер 34974915.

В обґрунтування заяви зазначено, що позивач та відповідач є співвідповідачами у іншій цивільній справі № 398/190/16. З мережі Інтернет та ухвали Олександрійського міськрайонного суду від 06.06.2018 року у пов`язаній цивільній справі № 398/190/16 позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 намагається розпродати належне їй нерухоме майно. Факт відчуження майна відповідачем також підтверджується договором купівлі-продажу від 11.02.2015 року № 127.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 березня 2019 року заяву задоволено частково.

В порядку забезпечення позову (справа № 398/3248/18) накладено арешт на:

- 22/25 частини будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03;

- нежитлову будівлю головного корпусу, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30824631;

- 57/100 частини нежитлової будівлі контори, розташованої на АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03;

- нежитлове приміщення по АДРЕСА_10 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34974915,

що на праві приватної власності належать ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_11 ).

В решті вимог за заявою відмовлено.

Відповідач подала апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати вказану ухвалу суду та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зазначає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права.

Стверджує, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків необгрунтований, оскільки відсутній факт порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів позивача з боку відповідача; матеріали справи не свідчать про те, що між сторонами дійсно виник/існує спір.

Вважає, що заходи із забезпечення позову суд вжив безпідставно, належно не обґрунтувавши свої доводи, застосований судом вид забезпечення позову позбавляє її права на володіння належним їй майном.

Вказує, що всвоїй ухвалі суд взяв до уваги (в обґрунтування необхідності забезпечення позову) факт продажу відповідачем в лютому 2015 року 43/100 часток будівлі по АДРЕСА_2 . Однак, накладаючи арешт на 3/5 частини приміщень магазинів непродовольчих товарів по АДРЕСА_6 , не прийняв до уваги факт придбання відповідачем такого об`єкту нерухомості у власність в жовтні 2015 року. Не взяв до уваги той факт, що в 2015 році відповідач не була стороною будь-якої судової справи або спірних правовідносин.

Звертає увагу на те, що суд, забезпечуючи позов, належно не перевірив надані позивачем докази.

Вважає застосовані судом заходи забезпечення позову не співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України.

Клопотання відповідача та її представника щодо відкладення розгляду справи через її непрацездатність представника (адвоката) залишене без задоволення, оскільки з наданих нею доказів вбачається про тривалий термін (понад три місяці) перебування в умовах амбулаторного і стаціонарного режиму лікування (а.с. 9-10), що може негативно вплинути на своєчасність розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції (норми ст. 371 ЦПК України).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення (ухвала) без змін з таких підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову, які може застосувати суд, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч. 3 ст. 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що предметом позову є стягнення збитків в розмірі 4 987 610,47 гривень.

З долученої до заяви про забезпечення позову Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 136682407 від 05.09.2018 року (а.с.65-74 т.1) вбачається, що за параметрами запиту: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , у відповідача ОСОБА_4 в приватній власності перебуває: 22/25 частини будівлі та споруди, розташовані на АДРЕСА_5 ; нежитлова будівля головного корпусу, розташовану на АДРЕСА_5; 57/100 частини нежитлової будівлі контори, розташованої на АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення по АДРЕСА_10 , площею 224 кв. м.

З роздруківки сторінки інтернет-сайту «DOM.RIA» вбачається, що відповідач розмістила оголошення про відчуження нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 за 2624672 грн (а.с.64 т.1).

Крім того з договору купівлі-продажу від 11.02.2015 року № 127 вбачається, що відповідач здійснила відчуження 43/100 частки будівлі контори за адресою АДРЕСА_5 (а.с.75-76 т.1).

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», проведення державної реєстрації прав зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав, що набрало законної сили.

Суд першої інстанції, врахував зазначені вимоги закону і дійшов правомірного висновку, що в разі не застосування заходів забезпечення позову виникнуть ускладнення при виконанні судового рішення, що є порушенням права на справедливий судовий розгляд за змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання рішення суду є складовою, невід`ємною частиною судового розгляду, а тому на майно відповідача потрібно накласти арешт на суму позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення збитків в сумі 4 987 610,47 грн., залишено без розгляду, скасовано заходи забезпечення позову, вжиті за оскарженою ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 березня 2019 року (а.с.232-233 т. 1).

Знято арешт з: - 22/25 частини будівлі та споруди, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03; - нежитлової будівлі головного корпусу, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30824631; - 57/100 частини нежитлової будівлі контори, розташованої на АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 03; - нежитлового приміщення по АДРЕСА_10 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34974915, що на праві приватної власності належать ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_11 ).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржена ухвала суду відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Встановлено і вбачається із матеріалів справи, що оскаржена ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до вимог ст. ст. 374, 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С.М. Єгорова

Судді Л.М. Дьомич

С.А. Кіселик