Справа № 702/6-10/2011
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 травня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.

з участю секретаря : Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2011 року, у справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції Драпайла М.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянки України ОСОБА_1 за кордон, -

встановив :

Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2011 року подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції Драпайла М.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_1 за кордон - задоволено. Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянинці України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканці АДРЕСА_1 до виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням Перечинського районного суду від 10 червня 2010 року.

Заперечуючи ухвалу суду, ОСОБА_1. подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу, оскільки вважає її такою, що постановлена з неповним з`ясуванням обставин справи, порушенням норм матеріального і процесуального права та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в матеріалах справи відсутні докази, які б могли підтвердити факт ухилення боржника від виконання боргових зобов`язань. Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції чинній з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Задовольняючи заявлене подання, суд першої інстанції виходив з доведеності факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням .

З таким висновком повністю погоджується і апеляційний суд, оскільки він відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення ухвали) питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно ст.441 ЦПК України, в редакції чинній з 15.12.2017 року, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого рішення.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

З аналізу зазначених норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобов`язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

При цьому, під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Матеріалами справи встановлено, що на виконанні у відділі ДВС Перечинського районного управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 3-225/11 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-149/10, виданого 16 серпня 2010 року Перечинським районним судом Закарпатської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення №13 філії «Західне регіональне управління ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість у сумі 143666,53 грн. та судові витрати в розмірі 1436,67 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвалою Перечинського районного суду від 25 червня 2011 року державному виконавцю надано дозвіл на примусове проникнення до житлового будинку боржників - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій по примусовому виконанню виконавчого листа № 1-149/10 від 16 серпня 2010 року.

На момент звернення з поданням боржником суми боргу не сплачено, не здійснено жодних дій спрямованих на виконання зобов`язань, покладених на неї вище зазначеним судовим рішенням.

До апеляційної скарги боржником також не додано жодних доказів, які б свідчили, що нею з моменту відкриття виконавчого провадження - до даного часу вчинялися будь - які дії спрямовані на виконання судового рішення.

З врахуванням наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами подання державного виконавця доведено, що боржник ОСОБА_1 свідомо не виконує обов`язки боржника, не вчиняє жодних дій спрямованих на виконання рішення, що свідчить про ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду, а тому не можуть бути взяті до уваги.

За наведених обставин суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував закон, а тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384,441 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2011 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: