Справа № 305/2030/18
Провадження по справі 2/305/130/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2019 року Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: судді Ємчук В.Е.

секретаря судового засідання Орос С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання сина,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання сина.

Позовні вимоги мотивує тим, що 15 жовтня 1994 року виконкомом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області між сторонами було зареєстровано шлюб. За період перебування в шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син, ОСОБА_3, 31.03.1996 року, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Заочним рішенням Рахівського районного суду від 20.11.2008 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Рахівського районного суду від 25.09.2008 року по справі №2-871/2008, що набрало законної сили 06.10.2008 року, з 04.09.2008 року відповідача зобов'язано сплачувати на користь позивача на утримання сина аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Станом на день звернення до суду старший син ОСОБА_3 досяг повноліття. Відповідач не проживає з позивачем та молодшим сином, не приймає участі в утриманні дитини, а позивач сама не має фактичної змоги забезпечити належні умови для проживання сина. ОСОБА_2 є здоровою повноцінною людиною і має фактичну можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Позивач вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти, оскільки за даними виконавчого провадження за ним рахується переплата. Отже, ОСОБА_1 вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її користь у мінімальному рекомендованому розмірі аліментів на дитину, що становить розмір прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Оскільки боржник є здоровою, працездатною особою та фактично має змогу сплачувати на утримання дитини у розмірі не менше прожиткового мінімуму, що становить з 01.12.2018 року не менше 2027 гривень, тому просить стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 аліменти щомісячно у мінімальному рекомендованому розмірі на дитину, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася, надала суду клопотання про розгляд справи у відсутність позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, у підготовчому засіданні 13.12.2018 року пояснив, що у нього змоги немає сплачувати аліменти у розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум, встановлений для дитини відповідного віку, оскільки він ніде не працює, так як здійснює догляд за перестарілою особою, за що отримує від держави біля 30 гривень на місяць.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В ході розгляду справи було встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 15 жовтня 1994 року, який заочним рішенням Рахівського районного суду від 20 листопада 2008 року розірвано.

Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син, ОСОБА_3, 31.03.1996 року, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Рахівського районного суду від 25.09.2008 року по справі №2-971/2008, що набрало законної сили 06.10.2008 року, з 04.09.2008 року ОСОБА_2 зобов'язано сплачувати на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3, 31.03.1996 року, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

На даний час син ОСОБА_3 досяг повноліття.

Син ОСОБА_4 проживає з позивачем, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Великобичківської селищної ради №4146 від 19.11.2018 року.

За приписами ст. 192 ч. 1 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни, зокрема, його матеріального стану та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (норми матеріального права в редакції, чинній на час пред'явлення позову). Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст. 184 ч. 1 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України). За змістом положень ст. 191 ч. 1 і ст. 192 ч. 1 СК України, у випадку звернення про збільшення розміру раніше стягнутих аліментів правило про стягнення аліментів за рішенням суду від дня пред'явлення позову не застосовується, аліменти у збільшеному розмірі, у випадку відповідного задоволення вимоги, стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

Відповідач у підготовчому судовому засіданні надав суду довідку Управління соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації №1059 від 13 грудня 2018 року з якої вбачається, що його дохід з червня по листопад 2018 року становив 29 гривень 66 копійок щомісячно. також ним надано довідку Великобичківської селищної ради №4312 від 10.12.2018 року, з якої слідує, що сім'я ОСОБА_2 складається з таких осіб ОСОБА_5 - дочка, ОСОБА_6 - пасинок, ОСОБА_7 - дружина. ОСОБА_2 на даний час ніде не працює, індивідуальною трудовою діяльністю та підприємницькою діяльністю не займається, в центрі зайнятості на обліку не перебуває, веде догляд за особою з інвалідністю з дитинства.

Верховний Суд України у постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 висловив правову позицію (з урахуванням відповідної редакції закону), згідно із якою СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України); ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом; право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням; з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки); отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст. 182, 183, 184 СК України).

Тобто, зміна (збільшення) розміру аліментів, стягнутих раніше рішенням суду, з одночасною зміною способу стягнення аліментів зважаючи на конкретні обставини справи є допустимою, оскільки норми СК України імперативної заборони щодо цього не містять, а відповідне право сторони в такому спорі не може заперечуватися.

З матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 й доданих до неї документів суд встановив, що ОСОБА_2 сплачує на користь ОСОБА_1 аліменти та дійсно станом на 01.08.2018 року мав переплату в сумі 150, 90 грн, однак дана обставина не може бути доказом можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі, заявленому позивачкою. Інших доказів, чи то покращення матеріального стану відповідача, чи то погіршення її матеріального становища чи матеріального становища дитини, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них суду не надала. Ба більше, на момент ухвалення судом рішення Рахівського районного суду від 20 листопада 2008 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 ніде не працювала, натомість у даний час вона працює у ФОП "Онисько", де отримує заробітну плату 3059 грн.

Відповідно до змін, прийнятих Верховною радою України Законом України "Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо збільшення розміру аліментів на дітей № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017" мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 2027 гривень, отже розмір аліментів, які повинен сплачувати відповідач не може становити менш як 50% цієї суми, тобто 1013,50 грн, що значно перевищує доходи відповідача.

За таких обстаин, з наданих в ході розгляду справи доказів сторін суд не знаходить підстав для задоволення позову, вважає, що позивач не довела зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я сторін чи дитини, які б давали можливість збільшити розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_8 у розмірі прожиткового мінімуму, що встановлений для дитини відповідного віку, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням відмови у задоволенні позову, судові витрати в сумі 768 гривень 40 копійок слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12,13,76, 81,83,89, 141,263-265, 273, 354, 355, п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання сина.

Судові витрати в сумі 768 гривень 40 копійок віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя: В.Е. Ємчук