Дата документу 05.06.2019 Справа № 554/4957/19
Провадження №4-с/554/43/2019
УХВАЛА

Іменем України

05 червня 2019 року Суддя Октябрського районного суду м.Полтави Чуванова А.М., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Гизило Дмитра Андрійовича; заінтересована особа: Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області,-

ВСТАНОВИВ:

До мого провадження, згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, надійшла вищезазначена скарга, номер провадження: 4-с/554/43/2019.

Так, заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просить визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Гизили Д.А. щодо примусового виконання постанови Октябрського районного суду м.Полтави від 26.10.2015 року по справі №554/12016/15-а щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії, про повернення виконавчого документа стягувачеві, незаконними.

В обґрунтування скарги зазначив, що постановою Октябрського районного суду від 26.10.2015 року та додатковою постановою від 10.11.2015 року, ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2016 року було зобов`язано Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі основної довідки про грошове забезпечення за роботу в першій зоні небезпеки ЧАЕС з 25.07 по 25.08.1986 р., виданої ГУ ДС України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області від 10.08.2015 р № 01-К-316/13, починаючи з 01.04.2015 року, з виплатою в подальшому.

Управління ПФУ в Октябрському районі м.Полтави здійснило перерахунок пенсії, взявши в її розрахунок заробітну плату не за повний місяць. ДВС в межах своїх повноважень відкрила виконавче провадження, винесла відповідачу попередження та наклала штрафи, закривши провадження.

Постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 04.04.2017 року було задоволено заяву ОСОБА_1 в порядку ст. 267 КАС України. 16 квітня 2019 року він звернувся до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення, на що отримав повідомлення від 16.04.2019 року про повернення виконавчого документа. З цих підстав звернувся до суду зі скаргою в порядку ст.287 КАСУ.

Дослідивши скаргу, матеріали справи, вважаю необхідним відмовити у відкритті провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції .

Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. (ч.1 ст.287 КАС України).

Відповідно до ст.287 ч.2 п.5 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб держаної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Так, згідно вимог ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як вбачається з доданих до скарги матеріалів, справа № 554/12016/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України Октябрського району м. Полтави про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії, була розглянута судом за правилами адміністративного судочинства.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" вказано, що у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК і ГПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Враховуючи, що в Розділі VІ ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень органів (посадових осіб)» не врегульовано питання щодо наслідків подачі скарги на дії державного виконавця з порушенням юрисдикції, тому суд керується ст. 186 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Гизило Дмитра Анатолійовича, які полягають у незаконному поверненні виконавчого документа стягувачеві, не підлягає розгляду в порядку цивільного, оскільки спір розглядався в порядку адміністративного судочинства.

Суд також зазначає, що відповідно до норми ст.287 КАС України, на яку посилається скаржник, він мав би звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, а не зі скаргою.

Аналізуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Гизило Дмитро Андлрійовича; заінтересована особа: Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а вимоги повинні розглядатись в порядку адміністративного судочинства. Отже, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.186, 259-261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Гизило Дмитро Андрійовича; заінтересована особа: Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення, безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: А.М.Чуванова