ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2980/19 Справа № 201/1650/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2018 року про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця незаконними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, заінтересовані особи: Чечелівський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою про визнання дій державного виконавця незаконними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, заінтересовані особи: Чечелівський ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2018 року скаргу залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування вказаної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що на примусовому виконанні в Чечелівському ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області (до перейменування Красногвардійський ВДВС ДМУЮ) перебувало виконавче провадження з примусового виконання рішення суду по цивільній справі № 201/1650/13ц про зобов'язання ОСОБА_4 передати ОСОБА_1 автомобіль після відшкодування шкоди в розмірі 233 824,40 грн.

11 листопада 2014 року державним виконавцем Грековим А.В. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, оскільки боржник ОСОБА_4 помер.

Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що процесуальний строк для звернення зі скаргою пропущено, а підстави для його поновлення відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб'єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян. Однією із гарантій принципу законності виконавчого провадження є закріплення та гарантування права на оскарження будь-яких рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця (ст. 74 Закону "Про виконавче провадження"). Із принципом законності тісно пов'язаний принцип контролю за виконавчим провадженням.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, а також можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця.

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, а також пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою 16.11.2018 року, зазначаючи, що фактично дізнався про порушення своїх прав, що полягає у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, лише з отриманого 15.11.2018 року листа Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області.

Згідно із ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Скаржником ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано належних доказів в обгрунтування підстав для поновлення строку на подачу скарги, оскільки звернувшись ще 29.10.2014 року із заявою про зупинення виконавчого провадження у зв"язку зі смертю боржника (а.с.6,7) і не отримавши на неї відповідь у встановлені законом строки, лише в листопаді 2018 року вирішив звернутися до державного виконавця щодо повернення виконавчого листа.

Крім того, як убачається з наданої в суді апеляційної інстанції копії Постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.01.2019 року, закінчено примусове виконання виконавчого листа №210/1650/13-ц виданого 14.11.2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованості у розмірі 235 662,40 грн. Тобто, заявнику було відомо, що з 2013 року тривало виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.2015 року було замінено стягувача ОСОБА_4 на його правонаступників - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що також діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_5. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2016 року встановлений порядок виконання рішення суду, яким на користь кожного з стягувачів - правонаступників підлягає стягненню з ОСОБА_1 по 1/3 частині стягнутих з нього 235 662,40 грн.

Тобто, також і після 21 грудня 2016 року заявник міг звернутись до державного виконавця з питання виконання рішення суду в частині передання йому транспортного засобу.

Таким чином, висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають вимогам закону і підтверджуються матеріалами справи.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист №201/1650 виданий 14.11.2013 року був саме про зобов"язання ОСОБА_4 передати ОСОБА_1 автомобіль "Хонда легенд", д/н НОМЕР_1, номер кузова VIN НОМЕР_2, колір чорний (ЖЕМЧУЖНА) після відшкодування шкоди у розмірі 233824,40 грн.

На час звернення зі скаргою та на час винесення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції - 23 листопада 2018 року, рішення суду не було виконано ОСОБА_1, а вищевказаною Постановою, примусове виконання виконавчого листа №210/1650/13-ц виданого 14.11.2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованості у розмірі 235 662,40 грн. було закінчено у зв"язку з виконанням вимог виконавчого листа у повному обсязі лише 23.01.2019 року.

Суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу скарги та залишення її без розгляду.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 126, 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко