Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №300/512/19

26.09.2019 смт Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді Софілканич О. А., з участю секретаря судового засідання Балецького С.М., позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Воловецької РДА про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення,-

В С Т А Н О В И В:

19.06.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Воловецького районного суду Закарпатської області з вищезазначеним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 28.04.2007 року до часу його смерті- ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проживало подружжя з двома дітьми за адресою АДРЕСА_1 в будинку з матір`ю чоловіка- ОСОБА_3 . За час шлюбу позивачка з чоловіком провели ремонтні роботи двох кімнат батьківського будинку, придбали нову побутову техніку. Після смерті ОСОБА_5 відповідачка протиправно виселила позивачку з дітьми із займаної житлової площі. Просить суд зобов`язати відповідача ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 шляхом вселення позивачки з неповнолітніми дітьми до будинку та передачі ключів від частини будинку, в якому вони проживали.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримали. Позивач ствердила, що після смерті чоловіка відповідачка систематично вчиняла з нею сварки, застосовувала фізичну силу, відібрала ключі та змусила переїхати з дітьми до матері в с.Кічерний Воловецького району.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 позов не визнали. Відповідач пояснила, що не виганяла позивачку з займаної нею житлової площі свого будинку. ОСОБА_1 сама вирішила з`їхати, не бажаючи нести витрати на утримання будинку та нічого не пояснюючи. При переїзді вивезла всю побутову техніку та предмети домашнього вжитку, які були придбані за час шлюбу з сином відповідачки.

Представник відповідача додатково зазначив, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки у позивачки відсутнє право користуватися житловим приміщенням, так як було відсутнє право власності у особи, членом сім`ї якого вона була - ОСОБА_5

Представник третьої особи на розгляд справи не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, з урахуванням наданого висновку органу опіки та піклування Воловецької РДА від 22.07.2019 року, згідно якого виселення позивачки з дітьми з житлового будинку суперечить інтересам неповнолітніх дітей.

Заслухані в судовому засіданні свідки дали наступні покази.

Так, свідок ОСОБА_6 пояснив, що являється сусідом відповідачки ОСОБА_3 Йому відомо, що позивачка з дітьми після смерті чоловіка переїхала з смт.Жденієво до своєї мами в с.Кичірний. Причина переїзду йому не відома. За час спільного життя ОСОБА_1 з чоловіком здійснювали ремонти житлових кімнат, які займали в батьківському будинку.

Свідок ОСОБА_7 ствердила, що є близькою знайомою позивачки, дружать сім`ями. З часу одруження подружжя ОСОБА_1 здійснило ремонт займаних ними житлових кімнат в будинку в смт.Жденієво, купили меблі, техніку, добудували ванну кімнату. Зі слів позивачки їй відомо, що після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_3 . почала виганяти невістку з дітьми з будинку.

Свідок ОСОБА_8 - хрещений батько дочки позивачки пояснив, що особисто ніколи не був очевидцем конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зі слів інших чув, що час від часу між ними виникають сварки.

Свідок ОСОБА_9 , брат відповідачки, ствердив, що жодних перешкод у користуванні житловим приміщенням ОСОБА_3 ОСОБА_1 не чинить, з будинку її не виганяла, тим більше, разом з дітьми. Позивачка сама вирішила переїхати. За час шлюбу з ОСОБА_5 у подружжя весь час виникали сварки, позивачка не поважала чоловіка та ображала його.

Свідок ОСОБА_10 , співмешканець відповідачки ОСОБА_3 показав, що проживає у житловому будинку в АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_3 з лютого 2002 року. Відповідачка жодних перешкод у користуванні житлом ОСОБА_1 не чинить. Ніхто її не виганяв, позивачка переїхала з власної ініціативи, не бажаючи нести витрати на утримання та опалення будинку. При переїзді вивезла побутову техніку та речі особистого вжитку, що були придбані за час шлюбу.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам кожному окремо та в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до приписів частин 1 та 2 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що 28.04.2007 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб у виконкомі Жденіївської селищної ради Воловецького району, актовий запис №1 (а.с.4).

Під час даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5) та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

Подружжя з дітьми з часу одруження проживало в житловому будинку АДРЕСА_1 (а.с.35), проводили поточні ремонти, купляли побутову техніку та предмети побуту, добудували ванну, що підтвердили в судовому засіданні свідки та не заперечують сторони.

Право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано у встановленому законом порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивачки ОСОБА_5 помер (а.с.7).

Згідно з ст.156 Житлового кодексу України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ч.1 ст.405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як встановлено судом, ні ОСОБА_5 , ні позивачка ОСОБА_1 , ні відповідачка ОСОБА_3 не є власниками житлового будинку АДРЕСА_1 . Право власності на дане нерухоме майно взагалі не зареєстроване за жодною особою.

Відтак, норми закону, на які посилається позивачка як на підставу своїх позовних вимог, не можуть бути застосовані до даних правовідносин, оскільки ні позивачка, ні її померлий чоловік, ні відповідачка не є власниками нерухомого майна.

Крім цього, суд констатує, що доказів на підтвердження того, що відповідачка чинить перешкоди позивачці у користуванні житловим приміщенням, примусово виселила її з дітьми з житлового будинку АДРЕСА_1 - суду не надано.

Навпаки, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ствердили, що ОСОБА_1 з власної ініціативи вирішила з`їхати з займаного житлового приміщення.

Твердження позивачки про застосування щодо неї фізичного насильства з боку відповідачки спростовано повідомленням старшого слідчого СВ Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУНП у Закарпатській області Креміня С.І. від 15.08.2018 року про закриття кримінального провадження за заявою ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням відсутності в діях осіб складу кримінального правопорушення (а.с.22).

Інших доказів на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем суду не надано, а судом не встановлено.

Згідно з ч.ч.6, 7 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.263-265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Воловецької РДА про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з часу його проголошення через Воловецький районний суд Закарпатської області або безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

третя особа: орган опіки та піклування Воловецької РДА, місцезнаходження: смт.Воловець, вул.Пушкіна, 8 Воловецького району Закарпатської області.

Повне рішення складено 3 жовтня 2019 року о 16-00 годині.

Суддя: Софілканич О. А.