Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/5110/18
Провадження № 2/191/1469/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
20.05.2019
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Бондаренко Г.В.
за участю секретаря - Силкіної О.Г.
розглянувши згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Синельниківською держнотконторою 16.10.1974 року за реєстровим № 3458, технічним паспортом на житловий будинок за вищевказаною адресою, довідкою КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 158 від 18.12.2018 року. ОСОБА_2 є його дочкою, яка у житловому будинку за вищезазначеною адресою зареєстрована, але фактично не проживає з 2008 року. Даний факт підтверджується домовою книгою, виданою квартальним комітетом №28 Синельниківської міської ради від 14.12.2018 року та Актом складеним його сусідами, які також підтверджують, що відповідач за спірною адресою не проживає. ОСОБА_2 , яка не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , втратила право на користування житловим будинком, внаслідок її відсутності без поважних причин понад один рік.
Просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратили право користуватися житловим будинком АДРЕСА_1 .
До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин та без подання відзиву. Відповідно до ст. 187 ЦПК України виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Право приватної власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за позивачем ОСОБА_3 підтверджується копією договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності житловою площею не більше 60 кв. м. від 16.10.1974 року виданого виконкомом Синельниківської міської ради та посвідченого Синельниківською держнотконторою 16.10.1974 року за реєстровим № 3458, ОСОБА_1 виділена земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно довідки Синельниківського МБТІ №158 від 18.12.2018 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Синельниківською держнотконторою 16.10.1974 року за реєстровим № 3458.
Згідно до довідки від 14.12.2018 року виданої головою квартального комітету № 28 АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована ОСОБА_2 , але за даною адресою не проживає з 2008 року, місце її знаходження невідоме.
Факт реєстрації відповідача за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується копією домової книги довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства.
Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.
Суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користуватися будинком АДРЕСА_1 , оскільки відповідач не проживає у даному будинку більше одного року без поважної причини.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Г. В. Бондаренко