ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/1903/18
Номер провадження: №22-ц/819/991/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області у складі судді Францішка Ю.В. від 02 квітня 2019 року в справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», правонаступнка Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 14 вересня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 7800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Оскільки позичальник своїзобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, позивач просив стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість станом на 15.05.2018 року у розмірі 27607,75 грн., з яких 844,58 грн. - заборгованість за кредитом; 5108,34 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 19863,98 грн. - заборгованості за пенею, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);1290,85 грн. - штраф (процентна складова), судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 02 квітня 2019 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позовні вимоги пред`явлено до ОСОБА_1 , а заяву про отримання кредиту подано та підписано ОСОБА_1 , яка і отримала кредитні кошти, підстави для стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 відсутні, так як належними доказами не підтверджено, що це одна й та ж особа.

Крім того, розбіжності у наданих позивачем розрахунках заборгованості не дають змоги встановити фактичний розмір заборгованості за кредитом.

Однак колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не ґрунтуються на наявних у справі доказах та нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

За змістом ст.526, ч.2 ст.530, ст.610 та ч.1 ст.612 ЦК України для належного виконання зобов`язань необхідно дотримуватися встановлених у договорі строків, зокрема, щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язань є його порушенням.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 14 вересня 2019 року ОСОБА_1 подала заяву про отримання кредиту, зазначивши свої ідентифікаційні дані, зокрема - місце народження, дату народження та ідентифікаційний номер.

14 вересня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав від Банку кредит у розмірі 7800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 30% річних.

З долученої до позовної заяви копії паспорта ОСОБА_1 вбачається, що 04 серпня 2012 року нею укладено шлюб з ОСОБА_3 , присвоєно прізвище « ОСОБА_1 », у зв`язку із чим отримано новий паспорт.

У нотаріально посвідченій довіреності, виданою ОСОБА_1 на представництво її інтересів у суді від 31 серпня 2018 року зазначено її ідентифікаційний номер, який повністю співпадає з номером вказаним у Заяві на отримання кредиту від 14 вересня 2009 року, як і дата та місце народження.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на ці суттєві для справи обставини, не врахував, що ідентифікаційний номер присвоюється особі і є незмінним протягом усього її життя, не дав належної оцінки наявним у справі доказам щодо ідентичності ідентифікуючих ознак, з яких достовірно встановлено, що після одруження ОСОБА_1 змінила прізвище на Голосову, у зв`язку із чим дійшов хибного висновку про відсутність підстав пред`явлення до неї позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості.

Крім того, в підписаній відповідачем заяві про надання кредиту позичальник надав згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку є складовою частиною кредитного договору.

Відповідно до п.1.1.5.21. Умов надання банківських послуг, за несвоєчасну оплату послуг, якщо іншими розділами не встановлено іншого, при непогашенні кредиту у строк, передбачений Графіком погашення кредиту, процентів та винагороди, заборгованість в частині своєчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої здійснюється у відповідності із розміром встановленим у заяві на приєднання до даного Договору для процентів, з дня виникнення простроченої заборгованості. У разі непогашення вказаного простроченого зобов`язання протягом 30 календарних днів, усі сплачувані після вказаної дати платежі є пенею, крім платежів, що направляються з урахуванням встановленої Договором домовленості на погашення тіла кредиту. В період нарахування пені на всю суму заборгованості по кредитному договору проценти не нараховуються.

Згідно п. 2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі непогашення суми простроченого кредиту понад 90 днів - починаючи з 91 дня вся загальна заборгованість за кредитом є простроченою.

Пунктом 2.1.1.12.2.2 визначено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань із терміном прострочки понад 90 днів, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірах, визначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. При цьому відсотки за користування кредитом Клієнт не сплачує.

За змістом ст.526, ч.1 ст.530, ст.610, ч.1 ст.612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо плати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість, яка виникла на 26.08.2016 року погашена частково у сумі 28,01 грн., у подальшому жодних коштів на погашення заборгованості не вносилося, а отже 91 днем з моменту прострочення кредитного зобов`язання є 30.11.2016 року.

Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 30.11.2016 року за відповідачем рахується прострочена заборгованість за тілом кредиту та процентами у загальній сумі 6166,12 грн, які підлягають стягненню на користь Банку.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 цього Кодексу визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З огляду на те, що умовами укладеного сторонами правочину визначено, що після віднесення заборгованості до простроченої нарахування проводяться згідно з п.п. 21.1.5.21 і з дня виникнення простроченої заборгованості у разі її непогашення протягом 30 календарних днів, усі сплачувані після вказаної дати платежі є пенею, крім платежів, що направляються з урахуванням встановленої Договором домовленості на погашення тіла кредиту. В період нарахування пені на всю суму заборгованості по кредитному договору проценти не нараховуються, колегія суддів вважає нарахування відсотків відповідачу після 29.01.2015 року безпідставним і таким, що не грунтується на умовах укладеного сторонами правочину.

Приймаючи до уваги, що застосування спеціального строку позовної давності у зв`язку із нарахуванням пені, як санкції за невиконання зобов`язання, застосовуються судами в обов`язковому порядку, колегія суддів приходить до висновку, що позивач звернувся до суду із вимогами про стягнення неустойки, штрафу і пені з пропуском строків спеціальної позовної давності, у зв`язку із чим в задоволенні позовних вимог у наведеній частині слід відмовити.

За таких обставин, колегія судів приходить до висновку про наявність визначених ст.376 ЦПК України підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування ухваленого у справі рішення і постановлення нового про часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту та нарахованим процентам станом на 30.11.2016 року у загальній сумі 6166,12 грн.

Відповідно до п.13 ст.141 ЦПК України, приймаючи до уваги понесені і документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати у розмірі 983,64 грн., виходячи з пропорційності понесених судових витрат розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.141. 367, 374, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», задовольнити частково.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 02 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», правонаступника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість по тілу кредиту та нарахованим відсоткам в загальному розмірі 6166,12 грн.

В задоволені позовних вимог про стягнення комісії, пені, неустойки - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати у сумі 983,64 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена згідно п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом 30 днів з часу складання повного тексту рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська