ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4185/19 Справа № 203/60/18 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м. Дніпро цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними затриманнями,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним затриманням. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.09.2009 року його було незаконно затримано співробітниками міліції у приміщенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. Факт такого затримання та його незаконність підтверджено багатьма судовими рішеннями, що набрали законної сили. Керуючись ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст.ст. 7, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», заявник просив відшкодувати йому немайнову шкоду, завдану його неодноразовими незаконними затриманнями (з урахуванням уточнень від 13.02.2019 року), у сумі 825 000,00 грн., а також відновити його пенсійні права шляхом зарахування у пенсійний стаж одного дня незаконного позбавлення волі у трикратному розмірі (а.с. 1-3, 68).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2019 року цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним затриманням, передано на розгляд Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська (а.с. 85-86).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с. 89).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу про передачу справи на розгляд іншого суду розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Вирішуючи питання про передачу справи на розгляд Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська, суд 1 інстанції виходив з того, що подана заява не підсудна Кіровському районному суду м. Дніпропетровська.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 2 цього ж Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів.

У відповідності з п.п. 1, 5 ст. 3 вказаного Закону у наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; моральна шкода.

За правилами, встановленими ч 5 ст. 4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Частиною 1 ст. 13 вказаного Закону визначено, що питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з ч. 1 ст. 12.

За змістом ч. 1 ст. 12 вказаного Закону розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу).

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» на підставі ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди у зазначених випадках та її розмір вирішується за заявою громадянина ухвалою суду першої інстанції, який розглядав кримінальну справу або якому вона мала бути підсудна.

При цьому, ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства, а частиною 4 ст. 28 ЦПК України встановлено, що позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Зі справи вбачається, що заявник зазначив свою адресу в заяві: АДРЕСА_1 , що не відноситься до Чечілівського (Красногвардійського) району.

Згідно із п. 1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Суд виходив з того, що підставою для звернення ОСОБА_1 із заявою про відшкодування шкоди стало заподіяння йому немайнової шкоди внаслідок незаконного затримання. При цьому таке затримання було виконано співробітниками міліції і відбулося у приміщенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, який розташований за адресою: м . Дніпро , пр. Пушкіна , 77Б (Чечелівський район), а тому, на сумку суду, у розумінні ст.ст. 12, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», справа підсудна саме Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська.

Однак, колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції дійшов передчасного висновку про передачу справи на розгляд іншого суду, не встановивши коло заінтересованих осіб по справі, враховуючи, що справа зареєстрована, як цивільна, за заявою ОСОБА_1 .

При цьому суд 1 інстанції, посилаючись на те, що затримання ОСОБА_1 було виконано співробітниками міліції і відбулося у приміщенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, який розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Пушкіна, 77Б (Чечелівський район) не звернув увагу на відсутність кримінальної справи у Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська, та відсутність відомостей, що справа мала бути підсудна Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська, та дійшов необгрунтованого висновку, що подана заява про відшкодування шкоди підсудна Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2019 року - скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: