Справа № 203/5675/12
Провадження № 22-ц/801/971/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 рокуСправа № 203/5675/12м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Якименко М.М., секретар Кирилюк Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 27 березня 2019 року, постановлену суддею Ганкіною І.А., в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Бараболі Надії Анатоліївни щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та скасування постанови, заінтересовані особи: Вінницький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк»,

встановив:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою, у якій просив визнати дії старшого державного виконавця Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Бараболі Н.А. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 57235308 неправомірними та скасувати постанову від 19.09.2018 про відкриття вказаного виконавчого провадження.

У скарзі зазначено, що постановою державного виконавця Бараболі Н.А. відкрито виконавче провадження № 57235308 на підставі заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» від 17.09.2018 року.

При цьому, державним виконавцем вирішено звернути стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки - земельну ділянку, яка належить ОСОБА_1 , однак, згідно реєстру речових прав, ОСОБА_1 не належить жодної земельної ділянки.

Також, оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем винесено при наявності постанови державного виконавця Матвієнко М.Л. про відмову у відкритті виконавчого провадження за цим же виконавчим документом, і дана постанова ніким не скасована, а нових підстав для відкриття виконавчого провадження не було.

Також, постанова про відкриття виконавчого провадження всупереч вимогам закону про строки її направлення, направлена боржнику не вчасно, і вони не містять ні вихідного реєстраційного номеру, ні ідентифікатора доступу до виконавчого провадження, що обмежує його права, як сторони виконавчого провадження.

Також, в оскаржуваній постанові вказуються вимоги державного виконавця, які викликають сумніви у порядку виконання виконавчих дій.

Крім того, кожний наступний раз, коли відкривались нові виконавчі провадження (їх було чотири), рішенням державних виконавців стягувався виконавчий збір, і стягнення кілька разів виконавчого збору є неприпустимим.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 27 березня 2019 року у задоволенні скарги відмовлено, та скасовано зупинення стягнення за виконавчим листом №203/5675/12, виданим Вінницьким районним судом Вінницької області 18.09.2013, накладеного ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 02.10.2018.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити вимоги скарги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована наступним:

у державного виконавця не було законних підстав для відкриття виконавчого провадження, так як стягувач не сплатив в повному об`ємі авансовим платіж;

у виконавчому листі відсутній ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності - стягувача;

не відповідає дійсності висновок суду про недоведеність скаржником факту порушення строків надсилання копії оскаржуваної постанови;

в матеріалах виконавчого провадження наявні дві різні за змістом постанови від 19.09.2018 про відкриття виконавчого провадження;

постанова про відкриття виконавчого провадження винесена поза межами визначеного законом строку;

державним виконавцем змінено категорію стягнення, а саме, замість звернення стягнення на майно стягнення коштів;

висновки суду в частині обґрунтування законності оскаржуваної постанови державного виконавця наявністю ухвал суду по справі №128/3264/17 не відповідають обставинам справи;

справу судом розглянуто поза межами розумного строку.

У відзиві на апеляційну скаргу старший державний виконавець Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Бараболя Н.А. просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, розглянувши по суті скаргу ОСОБА_1 , зробив правильний висновок про відмову в її задоволені, і апеляційний суд погоджується з таким висновком.

Встановлено, що 17.09.2018 ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області із заявою про прийняття до виконання та відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 203/5675/12-ц виданого 18.09.2013 Вінницьким районним судом про звернення стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку, яка належить ОСОБА_1

Даний виконавчий лист виданий на виконання рішення Апеляційного суду Вінницької області від 22 серпня 2013 року по справі № 203/5675/12 за позовом ПАТ АК «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , як майнового поручителя, яким вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку, яка належить відповідачу на праві власності, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 130-Ф/08 від 20.06.2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та банком.

19 вересня 2018 року старшим державним виконавцем Вінницького районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Бараболею Н.А., на підставі поданої заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» від 17 вересня 2018 року, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57235308.

Боржник за даним виконавчим провадженням ОСОБА_1 , подав скаргу на дії державного виконавця з приводу незаконності винесення ним постанови про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 1 статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Радзієвський ОСОБА_3 зазначає, що рішення про відкриття провадження прийнято без достатніх для цього підстав, так як він не взяв до уваги обставини, які унеможливлюють виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, про ряд порушень з боку державного виконавця, які дають можливість скасувати постанову про відкриття провадження.

Зокрема, ОСОБА_1 стверджував, що державний виконавець не звернув уваги, що на момент відкриття виконавчого провадження, земельна ділянка, на яку звернено стягнення ОСОБА_1 вже не належала, право власності було припинене з 2008 року на підставі заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 19.03.2018.

Суд першої інстанції дослідив цю обставину, і вказав, що АБ «Укргазбанк», як особа, яка не приймала участі у згаданій справі, подав заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження згаданого заочного рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження (ч.4 ст. 359 ЦПК України)

На час розгляду скарги ОСОБА_4 , ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26.12.2018 поновлено ПАТ «Укргазбанк» пропущений строк на апеляційне оскарження згаданого заочного рішення, відкрито апеляційне провадження та зупинено дію заочного рішення до закінчення розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів, проаналізувавши вищезазначені норми процесуального права, прийшла до висновку, що вказана підстава скарги є безпідставною, так як заочне рішення, яким припинене право власності ОСОБА_1 не набрало законної сили.

Слід зазначити, що при відкритті виконавчого провадження, державний виконавець не зобов`язаний перевіряти та давати оцінку змісту виконавчого листа в частині, що стосується рішення суду, на підставі якого він був виданий. З`ясування державним виконавцем на момент відкриття провадження у справі чи належить земельна ділянка боржнику чи ні, суперечило б ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Таке можливо зробити лише після відкриття виконавчого провадження, і відповідним чином реагувати на ті чи інші обставини.

На момент розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, Вінницьким апеляційним судом постановою від 11 квітня 2019 року скасоване згадане заочне рішення і в задоволенні позову ОСОБА_4 про припинення права власності відмовлено.

Крім цього, твердження ОСОБА_1 про те, що державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження в порушення постанови іншого державного виконавця, винесеною в 2016 році, якою було відмовлено у відкритті виконавчого провадження за цим же виконавчим листом, і вона ніким не скасована, є таким, що не базується на нормі права.

Встановлено, що 11.04.2016 старшим державним виконавцем ВДВС Вінницького районного управління юстиції Матвієнко М.Л. винесена постанова під назвою про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Дослідивши вказану постанову, встановлено, що держаний виконавець розглянув виконавчий лист виданий Вінницьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованості в розмірі 654033,30 грн. Жодним чином у згаданій постанові не йде мова про звернення стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку, яка належить боржнику.

Нормами закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту Закон) в редакції, яка діяла на час звернення стягувача із заявою про примусове виконання рішення суду, взагалі не передбачено підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до статі 37 Закону, державний виконавець має право повернути виконавчий документ з підстав, вказаних у цій статті. Однак, колегія суддів, беручи до уваги мотиви скарги ОСОБА_1 , не встановила підстав, передбачених ст. 4 Закону, для повернення державним виконавцем виконавчого листа, поданого стягувачем.

ОСОБА_1 в скарзі просить визнати неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а від так, суду необхідно дослідити законність в діях державного виконавця при винисенні вказаної постанови.

Згідно з вимогами п. 5 ст. 26 Закону, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Проаналізувавши матеріали виконавчого провадження № 57235308, апеляційний суд прийшов до висновку, що державний виконавець, хоча і порушив строк винесення постанови про відкриття виконавчого провадження в один день, дотримався всіх вимог ст. 26 Закону, в тому числі в частині зазначення розміру виконавчого збору, який підлягає стягненню з боржника.

Порушення строку винесення постанови в один день жодним чином не порушує права боржника за виконавчим провадженням - ОСОБА_1 , який зобов`язаний виконати рішення суду, після отримання копії постанови про виконавче провадження, а не з моменту її винесення.

Як в скарзі, так і у своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначає про різноманітні порушення державним виконавцем вимог закону, які, на переконання колегії суддів, не пов`язані з порядком прийняття рішення державним виконавцем про відкриття виконавчого провадження, і оскаржує дії, які мали місце після відкриття виконавчого провадження.

Твердження скаржника про наявність двох постанов про відкриття виконавчого провадження при одному зверненні стягувача із заявою про відкриття виконавчого провадження, частково заслуговують на увагу.

Дійсно в матеріалах виконавчого провадження міститься оригінал постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.09.2018 та копія такої постанови. Вони різняться між собою в частині, про яку зазначає скаржник. В оригіналі в п. 3 резолютивної частини постанови вказується про стягнення з боржника виконавчого збору / основну винагороду приватного виконавця в розмірі 65403,33 грн. В копії цієї постанови, в п. 3 резолютивної частини, виключені слова «основну винагороду приватного виконавця» та йде мова про стягнення з боржника, крім виконавчого збору в розмірі 65403,33 грн., ще й витрат в сумі 200 грн. В решті змісту постанови не різняться.

На думку колегії суддів, слова в оригіналі оскаржуваної постанови «основну винагороду приватного виконавця» є помилкою або опискою державного виконавця, так як дане рішення виконував саме державний виконавець, а не приватний, і це може бути виправлено іншим чином, аніж шляхом зверненням до суду із скаргою на незаконність дій державного виконавця, і таке поняття міститься в ст. 42 Закону.

Що стосується витрат в розмірі 200 грн., які вказані в копії оскаржуваної постанови, то такі витрати передбачені ст. 42 Закону, відповідно до якої, кошти виконавчого провадження складаються з 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Однак, всі вказані розбіжності не можуть бути підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження в цілому, яка постановлена державним виконавцем з метою виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Що стосується мотивів скарги в частині неодноразовості винесення при відкритті виконавчих проваджень постанов про стягнення виконавчого збору, які мали місце раніше, то слід зазначити, що раніше, двічі відкривалось виконавче провадження за одним і тим же виконавчим листом.

Вперше із заявою про відкриття виконавчого провадження за даним виконавчим листом АБ «»Укргазбанк» звернувся 16.10.2013, і постановою від 16.10.2013 було відкрите - №40278175. В постанові державного виконавця вказується про стягнення з боржника виконавчого збору в разі невиконання ним рішення в наданий виконавцем строк для самостійного виконання рішення.

В подальшому, 28.04.2016 за заявою стягувача знову було відкрито виконавче провадження № 50988927, і у постанові про відкриття теж зазначається про стягнення з боржника виконавчого збору в разі невиконання ним в самостійному порядку рішення суду в строк, встановлений виконавцем.

Відповідно до п. 6 ст. 27 Закону, у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Очевидним фактом є те, що рішення суду на час розгляду апеляційної скарги боржником самостійно не виконано.

Доказів того, що за згаданими постановами з ОСОБА_1 було фактично стягнуто виконавчий збір, в матеріалах виконавчих проваджень не має, і цей факт не заперечував ОСОБА_1

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (ч.2 ст.15 Закону).

Всі інші мотиви апеляційної скарги, в тому числі невчасне направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження, встановлення державним виконавцем іншої категорії стягнення ніж потрібно, тощо не є суттєвими для скасування оскаржуваної постанови в цілому, так як на думку колегії суддів, права боржника при наявності в нього обов`язку виконати рішення суду, не порушуються.

За таких обставин, враховуючи все вищевказане, колегія суддів прийшла до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 27 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 травня 2019 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко