Справа №635/7192/18
Провадження по справі №2/635/1166/2019

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Панас Н.Л.

при секретарі - Крилєвській І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, який мешкає за адресою: м.Харків, вул.Жуковського, 15/54 до ОСОБА_2, яка мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Веселе, вул.Енгельса, 13, ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_2, який мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Веселе, вул.Сонячна, 56 про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.02.2015 року є власником житлового будинку №50 по вулиці Сонячній (колишня вул.Жовтнева) в с.Веселе Харківського району Харківської області. Під час оформлення своїх спадкових прав він дізнався, що ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 вересня 1995 року по цивільній справі №2-1434 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування застосовані заходи забезпечення позову і заборонено Першій державній нотаріальній конторі Харківського району Харківської області проводити будь-які дії по відчуженню житлового будинку №50 по вулиці Жовтневій в с.Веселе Харківського району Харківської області. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04.11.1995 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені у повному обсязі та визнано недійсним договір дарування житлового будинку №50 по вулиці Жовтневій в с.Веселе Харківського району Харківської області. Власником зазначеного будинку стала ОСОБА_4 Рішення набрало законної сили, але заходи забезпечення позову, застосовані рішенням суду скасовані не були. Рішенням XVII сесії ХХІІІ скликання Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області від 15.01.2001 року була змінена нумерація будинків по вулиці Сонячній (колишня Жовтнева) в с.Веселе Харківського району Харківської області, внаслідок чого будинок №50 по зазначеній вулиці став будинком №56. Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 вересня 1995 року порушують його права, як власника будинку №50 по вулиці Сонячній в с.Веселе Харківського району Харківської області. Тому просив звільнити спірний будинок з-під арешту, який накладений на підставі зазначеної ухвали суду.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2018 року позов було залишено без руху і позивачеві було надано строк для усунення недоліків тривалістю десять днів зі дня отримання копії ухвали.

Вказані в ухвалі суду недоліки позивач усунув шляхом подання 05 листопада 2018 року уточненої позовної заяви.

12 грудня 2018 року судом з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області були отримані відомості про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідачів.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 13 грудня 2018 року позов було прийнято до провадження суду і по справі призначено підготовче судове засідання.

15 січня 2019 року відповідачем ОСОБА_6 було надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 січня 2019 року підготовче судове засідання по справі було закрито і справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позивач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, за участю його представника.

Представник позивача у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не з'явились, надали суду письмові заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність. Проти задоволення позову не заперечували.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст.16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11 лютого 2015 року державним нотаріусом Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим №5-124, позивачеві належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Веселе, вул.Жовтнева, 50 (колишній будинок №46) (а.с.8-9).

Як вбачається з копії ухвали Харківського районного суду Харківської області від 26 вересня 1995 року по цивільній справі №2-1434 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування, Першій державній нотаріальній конторі Харківського району Харківської області було заборонено проводити будь-які дії щодо відчуження житлового будинку №50 по вулиці Жовтневій в с.Веселе Харківського району Харківської області, який зареєстрований на ім'я ОСОБА_7 (а.с.12).

Згідно з інформаціями Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області №02-20/656 від 09.06.2017 року та №02-20/657 від 09.06.2017 року рішенням XVІІ сесії ХХІІІ скликання Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області була змінена нумерація, і будинок №46 по вулиці Сонячній в с.Веселе Харківського району Харківської області, власником якого є позивач, змінив нумерацію на №50; а будинок №50 по вулиці Сонячній в с.Веселе Харківського району Харківської області, змінив нумерацію на №56 (а.с.13, 14).

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 листопада 1995 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним було задоволено у повному обсязі. Договір дарування житлового будинку №50 по вулиці Жовтневій (Сонячній) в с.Веселе Харківського району Харківської області, який посвідчений 07.06.1994 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області за реєстровим №3-3017, було визнано недійсним (а.с.18-19).

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть І-ВЛ №053399 ОСОБА_4 померла 02 вересня 1996 року (а.с.39).

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29 лютого 2000 року за ОСОБА_3 було визнано право власності на житловий будинок №50 по вулиці Жовтневій (Сонячній) в с.Веселе Харківського району Харківської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 (а.с.40).

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2018 року ОСОБА_3 було відмовлено в задоволенні заяви про звільнення майна з-під арешту, оскільки він не є учасником спірних правовідносин.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.319 Цивільного Кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Практика Європейського суду з прав людини зазначає, що судам слід надавати оцінку кожному випадку конкретного втручання в право власності принципу правомірного і допустимого втручання, яке би відповідало приписам статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання в право власності законним (тобто чи передбачений такий захід національним законодавством); чи переслідує втручання в право власності «суспільний інтерес»; чи є втручання в право власності пропорційним переслідуваним цілям (тобто чи забезпечено справедливу рівновагу між інтересами суспільства та інтересами особи, яка страждає від такого втручання). Саме ствердні відповіді на запитання за вищенаведеними критеріями вказують на виправданість втручання, а якщо ж при втручанні в право власності не дотримано якогось із цих критеріїв, за позицією Європейського суду з прав людини, такий захід порушує гарантії за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності з вимогами ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, належить йому, а не боржнику, може звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту.

Оскільки на теперішній час право власності на спірне нерухоме майно у відповідачів відсутнє, суд вважає за можливе задовольнити позов в цій частині і звільнити спірне житло з-під арешту.

У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України суд вважає за можливе залишити судові витрати за позивачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.7, 8, 9-11, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, який мешкає за адресою: м.Харків, вул.Жуковського, 15/54 до ОСОБА_2, яка мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Веселе, вул.Енгельса, 13, ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_2, який мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Веселе, вул.Сонячна, 56 про звільнення майна з-під арешту задовольнити повністю.

Звільнити з-під арешту житловий будинок №50 по вулиці Сонячній (колишня Жовтнева) в с.Веселе Харківського району Харківської області, накладений Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області на підставі ухвали народного суду Харківського району Харківської області від 26 вересня 1995 року, реєстраційний номер обтяження 3548376, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 02 серпня 2006 року за №3548376, додаткові дані - перенос з реєстру обтяжень (старого) №105 від 26 вересня 1995 року.

Судові витрати залишити за позивачем.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: hr.hr.court.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення через Харківський районний суд Харківської області до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 04 березня 2019 року.

Суддя Н.Л.Панас