РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 рокуКиївський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Кострової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (61002, м.Харків, вул. Чернишевська, б.55) про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

Відповідач, ОСОБА_1 , звернулась до суду із позовом до відповідача, ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав з підстав невиконання відповідачем батьківських обов`язків.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач мешкала разом з відповідачем, від сумісного проживання мають сина- ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Дитина мешкає разом з позивачем. Позивач та відповідач стосунки не підтримують. Відповідач мешкає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ухиляється від батьківських обов`язків. Вихованням та матеріальним забезпеченням дитини займається мати.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позові та просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином, відповідно до положень ЦПК України, причини неявки суду не відомі.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, надала письмові пояснення, в яких зазначає, що просить справу слухати без участі представника третьої особи, позовні вимоги підтримує.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову за наступних підстав.

Позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( свідоцтво про народження а.с.39).

Дитина зареєстрована та мешкає разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини - п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків.

Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо.

Згідно висновку департаменту служб у справах дітей про позбавлення батьківських прав визнано доцільним позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно ч.5,6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Тобто, жоден висновок для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами.

Згідно ч.1,ч2. ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом враховано, що висновок було складено без участі батька, на підставі пояснень матері та довідок з поліклініки та школи.

Однак, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу.

Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем в якості доказів ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків надано: довідку ЗОШ №101, згідно якої ОСОБА_4 навчається у 1-А класі ЗОШ №101, приводять та забирають дитину зі школи мати, інколи бабуся та дідусь; характеристику на ОСОБА_5 , в якій також зазначено, що мати дитини завжди відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок із класним керівником; довідку «Міської дитячої поліклініки №15», згідно якої батько ОСОБА_6 при відвідуванні лікарем дитини присутнім не був, станом здоров`я та розвитком ОСОБА_7 не цікавиться, до фахівців МДП №15 з сином не звертався.

Однак, на думку суду, той факт, що батько не забирає дитину зі шкоди та не відвідує з дитиною лікаря не свідчить про ухилення від виховання дитини та свідоме нехтування ними своїми обов`язками та не може свідчити про відсутність інтересу батька до виховання дитини.

Також судом не приймають надані письмові пояснення свідків, оскільки зазначені свідки не були допитані в судовому засіданні з дотриманням процедури допиту свідка, що передбачена ст.ст.69,230 ЦПК України, тому на підставі ч.2 ст. 78 ЦПК України є недопустимими доказами.

Клопотань про виклик та допит свідків відповідно до ст. 91 ЦПК України позивачем та його представником заявлено не було (судом роз`яснювалось таке право, однак скористатися позивач та представник не забажали).

Окрім того, матеріали справи не містять негативної характеристики відповідача, докази винної поведінки відповідача та умисного ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тобто, в порушення зазначених вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів винної поведінки відповідача щодо умисного злісного ухилення від виконання батьківських обов`язків. Також позивачем не доведено, в чому будуть полягати позитивні зміни в житті дитини в разі застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Безсумнівних доказів які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання сина, його винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками суду не надано, внаслідок чого суд не вбачає підстав для застосування крайнього заходу та позбавлення відповідача батьківських прав стосовно сина.

Натомість, із досліджений судом доказів, вбачається, що відповідач приділяє мало уваги сину, внаслідок чого, суд вважає за необхідне попередити його про необхідність змінити ставлення до виховання сина - ОСОБА_3 , а на Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як орган опіки та піклування Харківської міської ради, покласти контроль за виконанням відповідачем батьківських обов`язків по відношенню до сина .

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), 3-я особа Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (61002, м.Харків, вул. Чернишевська, б.55) про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлений 03.06.2019року.

Суддя Бородіна Н.М.