Дата документу 31.05.2019
Справа № 501/2106/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді - Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за

позовом: ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

предмет та підстави позову: про стягнення аліментів на непрацездатну матір

учасники справи в судове засідання не з`явились

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

1. 01 серпня 2018 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання у розмірі 1/4 усіх видів його заробітку і додаткової винагороди, але не менше 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, щомісячно за період з дня подання позову і довічно.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є пенсіонером по віку, на теперішній час має хронічні захворювання та потребує допомоги. Також позивач вказує, що інших джерел доходів вона не має, тому її матеріальне становище є вкрай тяжким. Вона вимушена сплачувати більшу частину своєї пенсії за комунальні послуги. У зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з даним позовом.

2. Відповідач просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити, надав заяву, посилаючись на те, що набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць та розмір пенсії позивачки перевищує продиховий мінімум для відповідних осіб, тому вважає, що позивачка не може вважатись такою, що потребує матеріальної допомоги (а.с.82-85).

Також, відповідач вказує, що позивачка не є власницею будинку, щодо якого сплачує комунальні послуги, а утримання будинку повинно покладатись на власника будинку.

Крім того, відповідач вказує, що у позивачки є ще інший син та визначення розміру аліментів у 1/4 усіх видів заробітку і додаткової винагороди, але не менше 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність не відповідає передбаченим ч.1 ст.205 СК способам визначення розміру аліментів та стягнення аліментів з 01.08.2018 року також не передбачено законом, а тому їх стягнення здійснюється з часу набрання чинності рішенням суду.

ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи.

3. В судовому засіданні позивач та її представник просили суд задовольнити позов в повному обсязі з підстав, викладених в самому позові.

4. Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на підстави, викладені в заяві про перегляд заочного рішення.

5. В подальшому сторони надали до суду заяви про продовження розгляду справи без їх участі.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

6. Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є пенсіонером за віком, тобто є непрацездатною, її пенсія за період з липня 2017 року по червень 2018 року складає 26 679,19 грн., що підтверджується довідкою від 30.07.2018 року № 2189 (а.с.11).

7. ОСОБА_1 має двох синів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.32-33).

8. ОСОБА_1 сплачує кошти за комунальні послуги, які рахуються за будинком по АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями квитанцій про сплату послуг (а.с.20-30).

9. Позивач ОСОБА_1 має хронічні захворювання, періодично перебуває на стаціонарному лікуванні в медичних закладах та витрачає кошти на лікування, що підтверджується копіями виписок з медичної картки амбулаторного хворого, квитанціями (а.с.12-19).

10. Відповідачу ОСОБА_2 належить на праві власності нерухоме майно: квартира АДРЕСА_2 та квартира АДРЕСА_3 , що підтверджується листом КП «Бюро технічної інвентаризації» №А-842 від 03.09.2018 року.

V. Оцінка Суду.

11. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

12. Відповідно до ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

13. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК України) не є абсолютним.

Слід зазначити, що право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, що є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Потреба в матеріальній допомозі має визначитися від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму.

14. Відповідно до ст.205 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Так, з точки зору закону необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків.

До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу, тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги.

Свідченням потреби батьків у матеріальній допомозі є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум.

При цьому слід враховувати, що держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

15. Положеннями ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено те, що в 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року становить 1700 гривень, а для осіб, які втратили працездатність становить 1373 гривні.

16. Отже, судом встановлено, що позивачка є непрацездатною особою, отримує пенсію, яка перевищує прожитковий мінімум, однак потребує додаткової матеріальної допомоги у зв`язку із її станом здоров`я, потребою сплачувати комунальні послуги, які перевищують її доходи. Разом з тим, суд бере до уваги можливість одержання утримання від іншого сина позивачки.

17. На підставі викладеного, суд доходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 1/6 усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, щомісячно і довічно.

18. Крім того, суд бере до уваги, що відповідач є власником двох об`єктів нерухомості (квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_3 ), отже є забезпеченою особою та здатний отримувати свою непрацездатну матір.

19. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в частині стягнення суми аліментів у межах платежу за один місяць.

20. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

21. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

22. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

23. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

24. Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

25. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

26. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

27. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

28. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

29. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

30. Отже, у зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.

З цих підстав, керуючись статтями ст.ст.76- 81, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.184, 202 СК України, Суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатну матір - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) у розмірі 1/6 усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, щомісячно за період з дня подання позову до суду з 01 серпня 2018 року і довічно.

3. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

4. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України.

5. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

8. Повний текст рішення виготовлено 31 травня 2019 року.

Суддя Іллічівського міського

суду Одеської області М.І.Петрюченко