ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/1892/19
Провадження № 22-ц/4820/1006/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 березня 2019 року,

встановив:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину.

ОСОБА_1 зазначила, що вона перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, в якому сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відповідач ухиляється від утримання дитини та не надає їй матеріальної допомоги.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на дочку ОСОБА_3 у розмірі 1 800 грн щомісячно починаючи з дня подачі позову та до повноліття дитини.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 березня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1 800 грн щомісячно починаючи з 23 січня 2019 року та до повноліття дитини. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Суд керувався тим, що ОСОБА_2 визнав позов, який підлягає задоволенню в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про стягнення з нього на користь позивача аліментів на дитину у розмірі 850 грн щомісячно посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач здійснює утримання дитини з урахуванням своїх матеріальних можливостей і неспроможний сплачувати аліменти у запропонованому ОСОБА_1 розмірі, а заяву про визнання позову подано ним під моральним і психологічним тиском позивача. Разом із тим, суд не з`ясував усіх обставин справи, прийняв визнання позову відповідачем з порушенням вимог закону та задовольнив необґрунтовані вимоги ОСОБА_1

ОСОБА_1 не подала відзив на апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що з 21 квітня 2017 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із позивачем.

Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами у справі.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 2 і 3 статті 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Із положень ч. 1 ст. 184 СК України слідує, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Врахувавши зміст указаних норм права та дослідивши обставини справи в їх сукупності, суд першої інстанції правомірно керувався тим, що мають місце правові підстави для стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину у твердій грошові сумі - 1 800 грн на місяць.

При визначенні розміру стягуваних з ОСОБА_2 аліментів, судом враховано матеріальне становище дитини, а також те, що відповідач є здоровою та працездатною особою, не працює, проживає з батьками та не має інших утриманців.

Додані ОСОБА_2 до апеляційної скарги письмові докази не спростовують указаного висновку суду.

Посилання відповідача на відсутність у нього можливості сплачувати аліменти в такому розмірі жодними доказами не підтверджено. На виконання ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 березня 2019 року, якою відкрито провадження у справі та запропоновано відповідачеві подати відзив на позовну заяву, останній не висловив заперечень щодо позову та не надав суду жодних доказів на підтвердження свого незадовільного майнового стану.

Натомість, 21 березня 2019 року ОСОБА_2 подав до суду першої інстанції заяву про визнання ним позову ОСОБА_1 , при цьому відповідач просив суд розглянути справу без його участі (а.с. 12).

Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Звертаючись до суду першої інстанції з заявою про визнання позову, ОСОБА_2 скористався свої правом вільного волевиявлення на припинення спору з позивачем, а тому суд, дотримуючись принципів змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, правомірно прийняв цю заяву.

Твердження ОСОБА_2 про порушення судом закону при прийнятті визнання ним позову є необґрунтованим.

Посилання ОСОБА_2 на те, що йому не були роз`яснені наслідки визнання ним позову, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки таке роз`яснення було можливе лише за умови участі відповідача в судовому засіданні. Разом із тим, ОСОБА_2 відмовився від участі у розгляді справи.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ Р.С. Гринчук

/підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Палінчак О.М.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 50