КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року

м. Київ

справа № 761/37602/15-ц

провадження № 22-ц/824/7476/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

за участю помічника судді, який за дорученням головуючого судді здійснює повноваження секретаря судового засідання - Виноградової А.І.

учасники справи:

заявник - Київська місцева прокуратура №10 в інтересах держави в особі Київської міської ради

заінтересовані особи - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року у складі судді Маліновської В.М.

у справі за заявою Київської місцевої прокуратури №10 в інтересах держави в особі Київської міської ради, заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання спадщини відумерлою, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року перший заступник прокурора Шевченківського району м. Києва Гавриш Р. звернувся до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою.

В обґрунтування вимог зазначав, що у провадженні Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві перебувало кримінальне провадження №00012089 від 02 листопада 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України за фактом смерті ОСОБА_3 , після якої залишилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

Указував, що зазначена квартира зареєстрована на праві власності за померлою ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 жовтня 1999 року та місце проживання інших осіб, крім власника квартири, в ній не зареєстровано.

Звертав увагу на те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася, спадкоємці із заявами у встановлений законом термін про прийняття спадщини не зверталися.

Уважав, що у даному випадку порушені інтереси держави в особі Київської міської ради, як особи, що розпоряджається майном територіальної громади м. Києва, однак, Київською міською радою не вжито заходів щодо визнання зазначеної квартири відумерлою спадщиною.

Таким чином, просив визнати відумерлою спадщиною квартиру АДРЕСА_1 , що належала померлій ОСОБА_3 та передати вказану квартиру, як відумерлу спадщину, у власність територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року заяву задоволено. Визнано спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складається з квартири АДРЕСА_1 Передано квартиру АДРЕСА_1 , як відумерлу спадщину, у власність територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради.

Не погоджуючись з указаним рішенням, 09 квітня 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що ОСОБА_1 є особою, яка не брала участі у справі, однак, суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

В апеляційній скарзі проситьскасувати оскаржуване рішення та постановити ухвалу про залишення заяви без розгляду, оскільки вважає, що рішення ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, що потягло за собою порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не враховано обставини, що мають значення для справи, а саме права третіх осіб на квартиру АДРЕСА_1 , яка визнана цим рішенням відумерлою спадщиною.

Звертає увагу на те, що згідно договору купівлі-продажу від 16 березня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татаринцевою Є.А., зареєстрованого в реєстрі за №144, ОСОБА_1 набув право власності на вказану квартиру фактично за сім місяців до ухвалення оскаржуваного рішення у даній справі.

Незважаючи на те, що на день ухвалення рішення право власності на спірну квартиру було зареєстроване за ОСОБА_1 , суд першої інстанції не залучив його, як власника квартири, до розгляду справи. Крім того, заявником до суду не надавалися дані з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, за ким було зареєстровано квартиру на час визнання її відумерлою спадщиною.

Уважає, що оскільки справа розглядалася у порядку окремого провадження, заява прокурора мала бути залишена без розгляду у зв`язку з виникненням спору про право.

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень на вимоги та зміст апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Представник прокуратури у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2. 24 травня 2019 року подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням за межами міста Києва.

Разом з тим, виходячи з того, що ОСОБА_2 був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином та завчасно, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, а також зважаючи на те, що відповідно до положень цивільного процесуального закону явка осіб, повідомлених належним чином, при перегляді справи судом апеляційної інстанції не є обов`язковою та не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, клопотання про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, тому колегією суддів вирішено проводити розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про визнання спадщини відумерлою, суд першої інстанції виходив з відсутності спадкоємців за законом та заповітом після смерті ОСОБА_3 та того, що заявник звернувся до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Проте, колегія суддів не може в повній мірі погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено актовий запис про смерть № 20 528 від 02 грудня 2014 року, що підтверджується листом Відділу реєстрації смерті у м. Києві від 06 листопада 2015 року № 4685/01-22-1 (а.с.16).

Згідно листа Відділу державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 15 вересня 2016 року № 2605/03.3-19 встановлено, що реєстрація смерті ОСОБА_3 була проведена на підставі лікарського свідоцтва про смерть № 2132 від 03 листопада 2014 року, виданого Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи за заявою ОСОБА_4 співробітника Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи України, свідоцтво про смерть не видавалось. З актового запису про смерть № 20528 від 02 грудня 2014 року встановлено, що причиною смерті ОСОБА_3 стала хронічна ішемічна хвороба серця (а.с.83).

Відповідно до листа Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» від 19 вересня 2016 року № 1932 встановлено, що 29 грудня 2014 року була проведена кремація за рахунок держави громадянки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.80).

Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина - квартира АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за померлою на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 жовтня 1999 року, виданого Радянською районною державною адміністрацією згідно з розпорядженням (наказом) від 14 жовтня 1999 року № 4898, зареєстрованого Бюро технічної інвентаризації і записане у реєстрову книгу за № 870/3467 (а.с.10,61), що також підтверджується листом Київського міського бюро технічної інвентаризації від 01 серпня 2016 року № НОМЕР_1 (а.с.60) та листом Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 16 жовтня 2015 року № 13590 (И-2015) (а.с.4-9).

Разом з тим, дослідивши та вивчивши матеріали справи, колегією встановлено, що у відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 16 жовтня 2015 року № 13590 (И-2015) зазначено лише про первинну реєстрацію права власності вказаної вище квартири на підставі свідоцтва про право власності, виданого 14 жовтня 1999 року, а у відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації від 01 серпня 2016 року № НОМЕР_1 вказано, що з 01 січня 2013 року Бюро позбавлено доступу до реєстру.

З довідки Форми № 3, виданої Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» № 487 від 29 квітня 2015 року, вбачається, що власником особового рахунку квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , яка мешкає у вказаній квартирі з 1965 року (а.с.15).

Спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 44658114 від 03 серпня 2016 року (а.с.64).

Таким чином, заявником не надано та в матеріалах справи не містяться достовірні відомості щодо належності квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 на час її смерті.

Згідно статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Статтею 1277 ЦК України встановлено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Згідно положень статті 278 ЦПК України, суд, установивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про визнання спадщини відумерлою, виходив саме з відсутності спадкоємців після смерті ОСОБА_3

Разом з тим, представник ОСОБА_1 обґрунтовував апеляційну скаргу тим, що квартира АДРЕСА_1 , яку визнано відумерлою спадщиною, станом на час ухвалення оскаржуваного рішення належала на праві власності ОСОБА_1

На підтвердження вказаних обставин апелянт надав Інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, з якої убачається, що 16 березня 2016 року приватним нотаріусом зареєстровано право власності на вищевказану квартиру за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу цієї квартири. Також апелянтом надано копію договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , від імені якого на підставі довіреності діяв ОСОБА_6 .

Таким чином, колегією суддів установлено, що станом на час ухвалення рішення по даній справі право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яку просив визнати відумерлою спадщиною перший заступник прокурора, зареєстровано за ОСОБА_1

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України).

Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.

Частиною 2 вказаної статті визначено категорії справ, які суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з частиною 6 статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Отже, наразі право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеному з ОСОБА_5 , а відтак існує спір про право на спадкове майно, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Колегія суддів роз`яснює сторонам право на звернення до суду з позовом у порядку позовного провадження.

На дані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, зокрема, у зв`язку із тим, що достовірно не встановив належність квартири АДРЕСА_1 померлій ОСОБА_3 та розглянув заяву по суті, а відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із залишенням заяви першого заступника прокурора Шевченківського району міста Києва Гавриша Р. про визнання спадщини відумерлою без розгляду з підстав частини четвертої статті 315 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За викладених обставин, колегія суддів доходить висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про залишення заяви про визнання спадщини відумерлою без розгляду.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року - скасувати.

Заяву Київської місцевої прокуратури №10 в інтересах держави в особі Київської міської ради, заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання спадщини відумерлою - залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо

до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 червня 2019 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

Л.Д. Махлай