ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6280/19 Справа № 201/4364/19 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.,

при секретарі - Кошарі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТА»

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року

по справі за заявою ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аста", третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лещенко Ольга Володимирівна про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування реєстраційного запису про право власності та поновлення відомостей у державних реєстрах речових прав на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2019 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аста", третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лещенко Ольга Володимирівна про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування реєстраційного запису про право власності та поновлення відомостей у державних реєстрах речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аста» (третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лещенко Ольга Володимирівна) про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування реєстраційного запису про право власності та поновлення відомостей у державних реєстрах речових прав на нерухоме майно - задоволено частково.

Заборонено вчинення будь-яких дій щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно реєстраційних записів відносно двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини вимог заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «АСТА» просить ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про забезпечення позову від 17 квітня 2019 року в справі №201/4364/19 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Аста" (третя особа - приватний нотаріус ДМНО Лещенко Ольга Володимирівна) скасувати, та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТА» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТА» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року про забезпечення позову у справі №201/4364/19 відхилити, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року про забезпечення позову у справі №201/4364/19 залишити без змін.

Відзивів на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТА» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аста", третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лещенко Ольга Володимирівна про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування реєстраційного запису про право власності та поновлення відомостей у державних реєстрах речових прав на нерухоме майно.

12 квітня 2019 року до канцелярії суду першої інстанції разом із позовом надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно реєстраційних записів відносно двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 до закінчення розгляду справи ти заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Аста" вчиняти будь-які дії щодо примусового виселення ОСОБА_1 з двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 до закінчення розгляду справи.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначає, що 09.04.2019 року він дізнався що приватним нотаріусом ДМНО Лещенко О.В. 24.07.2018 року була проведена державна реєстрація права власності на належну позивачу квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Аста». Оскаржуючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо перереєстрації права власності, він просив вжити заходи забезпечення.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою сторони має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 п.1-10 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.07.2018 року, яким проведено державну реєстрацію права власності на двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Аста», скасування реєстраційного запису про право власності № 27257228 від 24.07.2018 року та поновлення відомостей у Державних реєстрах речових прав на нерухоме майно.

З Інформаційної довідки з Державних реєстрів, яка сформована 09.04.2019 року встановлено, що з 12.03.2008 року право власності на кв. АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_1

Однак, 24.07.2018 року на підставі іпотечного договору № 10.840.08.40.1, серія та номер № 973, який виданий 08.02.2008 року приватним нотаріусом ДМНО Кошляк Н.Е., право власності на кв. АДРЕСА_1 зареєстровано за ТОВ «АСТА».

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в частині заборони вчинення будь-яких дій щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно реєстраційних записів відносно двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що між сторонами дійсно виник спір та враховуючи предмет спор, існує реальна загроза неможливості виконання рішення суду у майбутньому.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовами з використанням стандартного алгоритму блокування стягнення банківської заборгованості та недоліків судових процедур, що унеможливлюють своєчасний розгляд справи й спрямовані виключно на зловживання правами з боку позивача та порушення прав ТОВ «АСТА» як набувача майна ОСОБА_1 , на яке звернуто стягнення в порядку виконання судових рішень, на мирне володіння майном, колегія суддів ставиться критично, оскільки вищезазначені доводи не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи до відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України.

Доводи апелянта, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, колегія суддів ставиться критично, оскільки цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТА» - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича