Справа № 648/1102/19
Провадження № 4-с/648/6/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року смт. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: Кусік І.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Козлової Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області та про встановлення дійсного розміру заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з скаргою на дії державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області та про встановлення дійсного розміру заборгованості. Якою просила суд постановити ухвалу про встановлення за ВП № 51349774 щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Білозерським районним судом Херсонської області від 15.04.2010 року у справі № 2-168/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів, дійсного розміру заборгованості станом на 31.10.2018 року в сумі 65200,47 грн.

Свою скаргу мотивувала тим, що на виконанні Суворовського РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області з 07.06.2016 року знаходиться виконавче провадження № 51349774 щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Білозерським районним судом Херсонської області від 15.04.2010 року у справі № 2-168/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на утримання сина ОСОБА_3 . Станом на 01.06.2016 року нарахована заборгованість склала 22474,55 грн., у відповідності до розрахунку заборгованості по ВП 51349774 органу ДВС від 31.10.2018 року. Відповідно, загальний розмір нарахованої заборгованості станом на 31.10.2018 року складає 67300,47 грн. (22474,55 грн. + 44 825,92 грн.). Грошові кошти, які зазначаються у квитанціях за 2010-2017 роки, що були надані боржником у січні 2019 року органу ДВС, стягувач не визнає як сплачені аліменти і вважає, що вказані кошти не можуть враховуватися при визначенні розміру заборгованості по аліментам. Так, заявник вказує, що ОСОБА_2 не було надано органу ДВС оригінали цих квитанцій, а тому вони не можуть бути належними та допустимими доказами сплати грошових коштів за виконавчим листом. Крім того, здійснення боржником переказів грошових коштів у період з 2010 року по 2017 рік є компенсацією батьком додаткових витрат на утримання його дитини, про які просила стягувач у зв`язку з додатковим навчанням та репетиторством, частими хворобами, проходженням ЛФК, стоматологічні послуги, відпочинок та інше, у зв`язку з чим не можна вважати ці перераховані боржником кошти як плату за аліменти. У зв`язку з цим, ці кошти були витрачені не на аліменти, а на додаткові витрати. Враховуючи вищевикладене, стягувач вважає розрахунки органу ДВС як мінімум передчасними, оскільки тільки за наявності оригіналів цих квитанцій із призначенням платежу «аліменти» можна встановити часткове погашення боржником заборгованості по аліментам лише за 2018 рік в розмірі 2100 грн.

З вищевикладеного, скаржник вважає дійсним розмір заборгованості боржника за виконавчим провадженням № 51349774 станом на 31.10.2018 року в сумі 65 200,47 грн.

Однак, у відповідності до Постанови про накладення штрафу від 04.10.2018 року станом на 01.10.2018 року встановлено розмір заборгованості боржника зі сплати аліментів в розмірі 60739,42 грн. неодноразово усно зверталася до державного виконавця щодо її незгоди із вирахуванням залишку заборгованості та вже на 19.02.2019 року письмово звернулася до органу ДВС із відповідною заявою.

02.04.2019 року з Інформації про виконавче провадження, стягувачу стало відомо про існування постанови про скасування процесуального документу від 23.01.2019 року та постанови про накладення штрафу від 23.01.2019 року, у відповідності до яких Постанова про накладення штрафу від 04.10.2018 року була скасована та станом на 31.10.2018 року встановлено розмір заборгованості боржника зі сплати аліментів в сумі 56 000 грн., з яким не згодна стягувач.

Скаржник в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, якою просила проводити розгляд скарги без її участі, заявлені в скарзі вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Державний виконавець Суворовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області І.О. Пономаренко надав суду заяву, якою просив суд скаргу розглянути без його участі, надав розрахунок заборгованості по аліментам та копії квитанцій, наданих ОСОБА_2 у січні 2019 року за період з 2010 по 2017 роки. При ухваленні рішення поклався на розсуд суду.

Боржник в судовому засіданні проти скарги заперечив, вважає її такою, що не підлягає задоволенню, надав суд розрахунок заборгованості по аліментам у ВП № 51349774 від 10.05.2019 року, який був проведений державним виконавцем після звірки з оригіналами квитанцій про оплату аліментів.

Згідно ст. 450 ч. 1 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

15 квітня 2010 року Білозерським районним судом Херсонської області на підставі рішення по справі № 2-168/2010 було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 17.11.2009 року.

З Інформації про виконавче провадження від 02.04.2019 року вбачається, що на виконанні Суворовського РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області з 07.06.2016 року знаходиться виконавче провадження № 51349774 щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Білозерським районним судом Херсонської області від 15.04.2010 року у справі № 2-168/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З наданого скаржником розрахунку заборгованості по ВП 51349774 (а.с. 9), здійсненого державним виконавцем, заборгованість ОСОБА_2 по аліментам за виконавчим листом № 2-168/2010 з 17.11.2009 року (початок стягнення аліментів за виконавчим листом) по 31.10.2018 року (час, станом на який скаржник просить встановити дійсний розмір заборгованості по аліментам) складає 58 400,47 грн. З урахуванням квитанцій сплачено: у 2017 році 300 грн., у 2018 році 2100 грн. залишок несплаченої заборгованості по аліментам у період з 17.11.2009 року по 01.10.2017 року складає 56000 грн. З урахуванням штрафу в розмірі 23000 грн. заборгованість складає 79000,47 грн.

З наданого в судовому засіданні боржником розрахунку заборгованості по ВП 51349774 № 51349774 від 10.05.2019 року, проведеного державним виконавцем після звірки оригіналів квитанцій про сплату ОСОБА_2 аліментів, нарахована заборгованість з 17.11.2009 року (початок стягнення аліментів за виконавчим листом) по 31.10.2017 року (час, станом на який скаржник просить встановити дійсний розмір заборгованості по аліментам) складає 23651,10 + 24065,00 = 47716,10 грн. З урахуванням наданих квитанцій, сплачено: у 2017 році 300 грн., у 2018 році 2100 грн. залишок несплаченої заборгованості за аліментами в період з 17.11.2009 року по 01.10.2018 року складає: 47716,10 2400,00= 45316,10 грн.

Положеннями ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як вбачається зі скарги, ОСОБА_1 не визнає кошти, сплачені боржником за 2010-2017 роки, як сплачені аліменти, вважаючи їх компенсацією батьком додаткових витрат на утримання його дитини і просить суд встановити дійсний розмір заборгованості ОСОБА_2 у ВП № 51349774 станом на 31.10.2018 року в сумі 65200,47 грн.

Згідно ст.ст. 80, 81 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обґрунтування свого твердження про те, що сплачені ОСОБА_2 кошти за 2010-2017 роки є саме додатковими коштами на утримання дитини, скаржник не надала жодних доказів. Сам боржник спростовує наявність будь-яких домовленостей з ОСОБА_1 щодо сплати ним, крім аліментів, будь-яких додаткових витрат на дитину. При цьому, стягувач за виконавчим листом № 2-168/2010 не спростовує факт сплати ОСОБА_2 коштів у період з 2010 по 2017 роки і сама вказує, що отримані нею кошти були витрачені не на аліменти, а на додаткові витрати.

Посилання скаржника на те, що надані боржником квитанції не містять призначення платежу «аліменти», не є підставою для невизнання перерахованих коштів як аліментів, оскільки такої вимоги для боржника при сплаті аліментів законодавством не встановлено.

Крім, того, скаржником не обґрунтовано ні самою скаргою, ні матеріалами, які додані до скарги, дійсного розміру заборгованості по аліментам станом на 31.10.2018 року саме в сумі 65 200,47 грн., не вказано.

Підсумовуючи вищевикладене, оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не доведено, а судом не встановлено неправомірності дій державного виконавця при встановленні ним дійсного розміру заборгованості за виконавчим листом № 2-168/2010, факт порушення державним виконавцем права скаржника як стягувача за виконавчим листом в судовому засіданні не було встановлено, а отак, суд дійшов висновку, що оскаржувані скаржником дії державного виконавця були вчинені відповідно до закону, в межах його повноважень і право скаржника не було порушено, тому суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 5, 80-81, 447-452 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в задоволенні її скарги на дії державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (код ЄДРПОУ 34906703, вул. Б.Мозолевського, 2, м. Херсон, 73000) та про встановлення дійсного розміру заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Згідно п.п. 15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Кусік І.В.