Провадження № 4-с/752/97/19
У Х В А Л А

іменем України

15.05.2019 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Шевченко Т.М. з участю секретаря Власенко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії та постанову головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Задорожної Тетяни Андріївни, щодо арешту майна боржника,-

в с т а н о в и в:

у жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся у суд зі скаргою на дії державного виконавця та постанову про накладення арешту на майно боржника від 21 вересня 2018 року у виконавчому провадженні № 55678811.

В обґрунтування скарги зазначає, що 17 жовтня 2018р. отримав постанову головного державного виконавця Голосіївського ВДВС м. Києва ГТУЮ у Києві від 21.09.2018р. про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 55676811 з примусового виконання постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 21.11.2017 р. у справі № 752/21056/17.

Заявник зазначає, що про відкриття ВП № 55676811 йому відомо не було. З яких підстав зразу накладено арешт не відомо. Стосовно сплати 320 грн. на користь держави також не знає, оскільки має ІІ групу інвалідності.

Просить скасувати постанову про арешт майна боржника ВП № 55676811 від 21.09.2018р. та зобов`язати Голосіївський районний ВДВС надати йому постанову про відкриття ВП № 55676811, в якій вказати реквізити для сплати судового збору на користь держави в сумі 320,00 грн.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року відкрито провадження у даній справі. (а.с.12)

Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» та зміни до ЦПК України, внесені відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV, так і Закону від 2 червня 2016 року № 1404-VІІІ, виконавче провадження визначається як сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

14 березня 2018 року у своїй постанові Велика Палата Верховного Суду у справі № 213/20212/16, зробила наступний висновок.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), тобто не за рішенням, ухваленим судом, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, що передбачено як із частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII, так і частиною першою статті 181 КАС України в редакції, що діяла на час розгляду справи.

Зважаючи на викладене та те, що ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із даною скаргою у жовтні 2018 року, тобто на час чинності статтею 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», то суд вважає, дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пункт 1 ч.1 ст.255 ЦПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Також, у постанові від 13 червня 2018 року у справі №307/1451/15-ц Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що з набранням чинності статтею 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII«Про виконавче провадження» з 05 жовтня 2016 року така категорія справ підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Закрити провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та постанову головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Задорожної Тетяни Андріївни, щодо арешту майна боржника.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: