Справа №173/426/19
Провадження №2/173/584/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.

При секретарі - Рудовій Л.В

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

15.02.2019 року до суду звернулась позивач ОСОБА_1 , з позовом про стягнення аліментів до відповідача ОСОБА_2

18.03.2019 року отримана адресна довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи .

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 20 травня 2019 року.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 2000 грн., з подальшою індексацією щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 11.09.2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Їх шлюб був зареєстрований у виконавчому комітеті Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Актовий запис № 47

В період шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Влітку 2018 року вони з відповідачем припини спільне проживання та шлюбні відносини і з цього часу відповідач їй матеріально не допомагає утримувати дитину, не приймає участі у її вихованні, а вона самостійно не має можливості утримувати дитину, що й стало причиною звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідачем надана письмова заява згідно якої відповідач зазначає, що не має можливості сплачувати аліменти в сумі 2000 грн.. так як його заробітна плата складає 2700 грн., та він сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу в розмірі ј частини всіх видів заробітку.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши зміст позовних вимог з урахуванням наданих сторонами письмових заяв, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.09.2010 року. Шлюб між сторонами був зареєстрований у виконавчому комітеті Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Актовий запис № 47, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

В період шлюбу у сторін народилася син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому батьком дитини записаний відповідач.

За доводами позивача, сторони на даний час шлюбні стосунки не підтримують, що відповідачем не заперечується.

За доводами позивача, син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Також за доводами позивача, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Відповідач будь-яких заперечень проти даної обставини та доказів на її спростування не надав. За даних обставин суд приходить до висновку що існують порушення прав дитини на матеріальне утримання від батька та наявність підстав для задоволення позовних вимог, тобто для захисту прав позивача та дитини на матеріальне утримання відповідно до обраного позивачем способу захисту порушених прав, з яким погоджується суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1, ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України - Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенціїї ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного , розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя. необхідних для розвитку дитини.

Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів на утримання дитини, суд враховуючи обставини, наведені в позовній заяві, в також той факт, що відповідач надав лише виписку з наказу про працевлаштування, але не надав доказів про своє матеріальне становище та зазначив, що сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу в розмірі ј частини прибутку. Також суд враховує той факт, що дитина сторін хворіє та перебуває на диспансерному обліку, що підтверджується медичною довідкою, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 1000 грн., з наступною щорічною індексацією відповідно до закону, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

При цьому спосіб стягнення аліментів за нормами СК України визначається позивачем. Відповідно судом ухвалюється рішення у відповідності із способом захисту порушених прав, обраних позивачем, тобто стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів в зазначеному вище розмірі з урахування обов`язку матері матеріально утримувати дитину на думку суду буде необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини даного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Відповідно до реєстраційного вхідного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 15.02.2019 року. Тому аліменти на утримання дитини суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомості про надання коштів на утримання дитини за попередній період

Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць.

Суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 768.40 грн. так як позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір».

На основі ст. 180, 181, 182, 183 СК України. керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 , 430 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 1000 (одна тисяча) грн., з наступною щорічною індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи стягнення з 15 лютого 2019 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір на користь держави в сумі 768.40 грн.

Рішення допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 20.05.2019 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 20.05.2019 року

Оприлюднене: 27.05.2019 року

Дата набрання законної сили 20.06.2019 року