Номер провадження 2-о/754/201/19
Справа №754/4688/19
РІШЕННЯ

Іменем України

10 травня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Зотько Т.А.

за участі секретаря судового засідання Гайворонського В.М.,

заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И В:

Заявники 28.03.2019 року звернулись до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 1996 року, мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя у них не склалось, сімейні стосунки суттєво погіршились, починаючи з 2014 року, несприятлива й пригнічуюча атмосфера дедалі триває та загострюється, а тому вони дійшли висновку про недоцільність збереження даного шлюбу і змушені звертатись до суду з вказаною заявою.

У судовому засіданні заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали подану заяву у повному обсязі, просили суд про її задоволення, посилаючись на той факт, що подружжя тривалий час не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, не підтримують спільного бюджету, наразі окрім спільної дитини їх нічого не пов`язує, з метою належної реалізації своїх батьківських прав та обов`язків до спільної неповнолітньої дитини та найкращого захисту її прав, 26 березня 2019 року заявники уклали між собою «Договір про участь у вихованні та утриманні дитини, визначення її місця проживання та визначення розміру аліментів».

Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 20 липня 1996 р. (а.с. 8), мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Відповідно до вимог ст.109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Під час шлюбу та спільного проживання, між подружжям виникали непорозуміння, внаслідок чого вони звернулись до суду зі спільною заявою про його розірвання.

Як вбачається з копії «Договору про участь у вихованні та утриманні дитини, визначення її місця проживання та визначення розміру аліментів» від 26 березня 2019 року укладеного між батьками, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 109, заявники вирішили всі істотні питання, щодо участі у вихованні й утриманні дитини, встановили місце її постійного проживання з матір`ю, а також визначили розмір аліментів на користь дитини (а.с.10-11).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.258, 259, 263, 265, 273, 293, 354 ЦПК України, ст.ст.21, 24, 56, 104, 105, 109, 112 Сімейного кодексу України, - суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має неповнолітню дитину - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 20.07.1996 року Відділом реєстрації актів громадянсьного стану Ватутінського району м.Києва (а/з №750) між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повне рішення суду складено 20.05.2019.

Суддя: