УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви, заінтересована особа та можливий відповідач ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі адвоката Петренко Наталії Олегівни (ордер серії ХС № 132114) звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 Заяву мотивує тим, що за час її тимчасової відсутності за місцем постійного проживання громадянин ОСОБА_3 , який діяв за підробленою від її імені довіреністю продав належну їй на праві приватної власності квартиру ОСОБА_2 Предметом спору буде визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та скасування державної реєстрації права власності, позов буде немайнового характеру. Продаж спірної квартири до вирішення цивільного позову по суті може істотно ускладнити виконання рішення суду, оскільки квартира може буте повторно перепродана.

Розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без виклику сторін, що передбачено ч.1 ст.153 ЦПК України.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу 351, виданого 03.10.2018 р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Скрипка Ю.М. за ОСОБА_2 .

З наданих заявником документів вбачається, що право власності на вказану вище квартиру належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 розпорядження міського голови № 452-р від 08.04.2004 року.

З копії паспорту заявника вбачається, що вона зареєстрована у спірному житловому приміщенні з 05.11.1979 року.

З копії договору купівлі-продажу від 03.10.2018 р. вбачається, що ОСОБА_4 , якій діяв від імені ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_1 .

З копії довіреності від 01.07.2018 р. вбачається, що ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4 продати належну їй квартиру.

Заявник стверджує, що ОСОБА_4 вона не знає, у нотаріуса присутньою не була, жодних документів не підписувала, в період з 14.10.2016 р. по 24.05.2019 р. була відсутня у м.Херсоні та перебувала на тимчасово окупованій території України.

Згідно частини 2 статті 149 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Необхідність вирішення цих питань випливає з положень статті 10 ЦПК України, за змістом якої цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та рівноправності сторін, а суд зобов`язаний створити умови, за яких дотримувався б необхідний баланс їхніх процесуальних прав та обов`язків та була б гарантована реальна можливість захисту майнових та особистих (немайнових) прав сторін.

Відповідно до пункту 1 статті 150 ЦПК позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 150 ЦПК передбачено, що заходи забезпечення позову, як правило, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову свідчать про те, що вона повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 Постанови №9 Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 2 грудня 2006 року, далі - Постанова).

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими (пункт 6 Постанови).

Необхідність вжиття відповідних заходів здійснюється з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Накладення арешту застосовується судом, як правило, у майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його неможливим.

Під поняттям «арешт майна» слід розуміти проведення його опису і накладення заборони розпорядження, а в необхідних випадках - і користування ним (стаття 56 Закону «Про виконавче провадження»).

Отже, необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, співмірність предмету позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

При цьому принцип співмірності при забезпеченні позову вимагає визначення того майна, на яке має бути накладене обмеження.

Подання до суду позову свідчить про те, що між позивачем та відповідачами існує спір про право власності.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником додані скріншоти з інтернет-ресурсу щодо продажу двокімнатної квартири у будинку АДРЕСА_2 , яка відповідає технічним характеристикам спірної, оголошення розміщене 20.11.2018 р.

Таким чином, суд приходить до висновку, що існує ризик продажу спірної квартири за час судового розгляду, внаслідок чого заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Суд вважає необхідним роз`яснити, що за :

- ч.1 ст. 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим;

- ч.1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ст.150 ч.9 ЦПК України ухвала про накладення арешту підлягає негайному виконанню.

Суд вважає необхідним в порядку п.3, п. 4 ч.5 ст. 12 ЦПК України. зберігаючи об`єктивність та неупередженість роз`яснити ОСОБА_1 , що за приписами ч.4 ст. 152 ЦПК України вона повинна пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення цієї ухвали, тобто до 10 червня 2019 року включно. Непред`явлення позову є підставою для скасування цієї ухвали за приписами ч.13 ст. 158 ЦПК України.

Ухвала в повному обсязі виготовлена та підписана суддею 31 травня 2019 року.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258, 259, 260, 261, 352, 354, 355, п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви, заінтересована особа та можливий відповідач ОСОБА_2 задовольнити.

Накласти арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на підставі договору купівлі продажу від 03.10.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Скрипкою Ю.М., зареєстрованого в реєстрі за № 351.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України, ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги (за п.15.5 перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Роз`яснити ОСОБА_1 та її адвокату Петренко Н.О. обов`язок пред`явити позов до ОСОБА_2 протягом десяти днів з дня постановлення цієї ухвали, тобто до 10 червня 2019 року включно. Непред`явлення позову є підставою для скасування цієї ухвали за приписами ч.13 ст. 158 ЦПК України.

СуддяО. В. Ус