Дата документу 22.05.2019 Справа № 310/8966/17
Запорізький апеляційний суд
Є. у. № 310/8966/17 Головуючий у 1 інстанції: Прінь І.П.
№ провадження 22ц/807/349/19 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Дашковської А.В.,

секретар: Путій Д.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозов Віктор Іванович про визнання недійсним договору купівлі-продажу комплексу будівель та споруд та застосування наслідків двосторонньої реституції, скасування державної реєстрації права власності на комплекс будівель та споруд,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнила, до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» (далі ПАТ «ПУМБ»), ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозов В.І. про визнання недійсним договору купівлі-продажу комплексу будівель та споруд та застосування наслідків двосторонньої реституції, скасування державної реєстрації права власності на комплекс будівель та споруд.

В обґрунтування свого позову зазначала, що 28.05.2008 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ «ПУМБ» та позичальником ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 6343782, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 500 000 доларів США, а позичальник зобов`язався використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та у строки, обумовлені договором. З метою забезпечення зобов`язання за цим кредитним договором між банком та ПП «АСТЕРІКС-2007» був укладений іпотечний договір № 6445722, відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: комплекс будівель та споруд, загальною площею 2144, 3 м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Через неналежне виконання нею умов кредитного договору у банка виникло право задовольнити свої вимоги до позичальника шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, у зв`язку з чим банк звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до ПП «Астерікс-2007», Комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради про звернення стягнення на заставлене майно предмет іпотеки; про визнання права власності на цей комплекс будівель і споруд; про зобов`язання відповідача-1 передати позивачу оригінали документів, які мають відношення до предмету іпотеки; про зобов`язання відповідача-2 провести державну реєстрацію права власності за позивачем на об`єкт нерухомості.

07.12.2010р. господарським судом Запорізької області у справі №26/214/10 за вищезазначеним позовом прийнято рішення, яким звернуто стягнення на вищезазначене заставне майно для задоволення вимог ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 6343782 від 28.05.2008 року в загальному розмірі 919 027,47 дол. США (за офіційним курсом НБУ станом на 03.12.10р. 7 297 078, 11 грн.) та 1 444 625, 90 грн., що загалом еквівалентно 8 741 704, 01 грн. Вказаним рішенням суду було визнано за ПАТ «Перший Український міжнародний банк» право власності на предмет іпотеки комплекс будівель і споруд, загальною площею 2144,3 кв.м. та оціночною вартістю 7 436 880, 00 грн., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язано ПП «Астерікс-2007» передати ПАТ «ПУМБ» оригінали документів, які мають відношення до предмету іпотеки, також було зобов`язано Комунальне підприємство з технічної інвентаризації Бердянської міської ради провести державну реєстрацію права власності за ПАТ "ПУМБ" на цей предмет іпотеки та внести відповідний запис до електронного реєстру прав власності на нерухоме майно і до інвентарних справ, а також надано ПАТ «ПУМБ» право на отримання у будь-яких органах і установах, будь-яких документів, які мають відношення до предмету іпотеки, та документів, що встановлюють правомірність використання земельної ділянки, на якій розташований цей комплекс будівель і споруд.

Крім того, заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20.12.2010р. у справі № 2-1000/2010 за позовом ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6343782 від 28.05.2008р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором у сумі 623048,72 доларів США.

В подальшому у 2013 році ПАТ «ПУМБ», з метою виконання вищевказаного рішення господарського суду, здійснив реєстрацію права власності на спірний об`єкт нерухомості. А 31.08.2016р. між ПАТ «ПУМБ» і ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу цього об`єкта за ціною 1 324 452,15 грн.

Позивач вважає, що договір купівлі-продажу від 31.08.2016р. був здійснений поза правовим регулюванням норм чинного цивільного законодавства України і є протиправним та таким, що порушує майнові права позивача. Продаж майна було здійснено без дотримання вимог статей 39,43 ЗУ «Про іпотеку». Відповідно до вимог цього Закону, початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється в рішенні суду або за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав, професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом оцінки. Порядок оцінки вартості нерухомого майна визначено ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» і здійснюється з дотриманням Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМУ від 28.10.2004 №1442. Вважає, що оцінка спірного нерухомого майна, яка була проведена суб`єктом оціночної діяльності Асоціацією «УкрЕксПроБуд» напередодні укладання договору купівлі-продажу 24.05.2016 року є недійсною, оскільки не відповідає вимогам вказаних вище нормативних актів. Так, ринкова вартість комплексу будівель та споруд станом на 31.08.2016р. становить 9 500 000,00 грн.

Таким чином, позивач вважає, що є усі підстави для визнання договору купівлі-продажу недійсним з підстав, передбачених ч.1 ст. 215, ч.1 ст. 203 ЦК України.

Позивач оспорює цей правочин як заінтересована особа, яка не була стороною правочину, але права якої порушено укладанням цього договору.

Також в позовній заяві позивач посилається на норми закону України «Про виконавче провадження», Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна та посилається на правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах: від 24.10.2012 року у справі №6-116цс12, від 18.11.2015 року у справі №6-1884цс15, від 26.11.2014 року у справі №6-174цс14, у справ №6-1749цс15, предметом розгляду яких були спори щодо реалізації майна з прилюдних торгів.

На підставі викладеного, позивач просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу №32 від 31.08.2016 року комплексу будівель та споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ПАТ «ПУМБ» і ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Морозовим В.І. та застосувати наслідки двосторонньої реституції, відповідно до ст. 216 ЦК України; скасувати державну реєстрацію права власності на комплекс будівель та споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 д (запис від 31.08.2016, номер запису про право власності 16191562, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 4) на ім`я ОСОБА_2

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 травня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірним правочином права і охоронювані законом інтереси позивача не порушені. Банк набув право власності на предмет іпотеки за судовим рішенням за визначеною у судовому рішенні ціною 7 436 880, 00 грн., які були спрямовані на погашення боргу за кредитним договором. З набранням судовим рішенням законної сили іпотеки припинила свою дію, Банк як власник розпорядився своєю власністю на власний розсуд.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «ПУМБ» зазначило, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо обставин справи, правильно застосував норми матеріального права та ухвалив обґрунтоване та законне рішення. Просить суд рішення суд першої інстанції залишити без змін а скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає у повному обсязі.

Встановлено, що 28 травня 2008 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 6343782, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 500 000 доларів США, а позичальник зобов`язався використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та у строки, обумовлені договором - до 28 травня 2018р. (т. 1 а.с.26-31).

У той же день з метою забезпечення зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором, між Банком та Приватним підприємством «АСТЕРІКС-2007» був укладений іпотечний договір № 6445722 предметом якого є комплекс будівель та споруд, загальною площею 2144,3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 32-40).

У зв`язку із порушенням ОСОБА_1 умов кредитного договору ПАТ «ПУМБ» звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до ПП «АСТЕРІКС-2007» про звернення стягнення на заставлене майно предмет іпотеки, оціночною вартістю 7436889,00 грн., шляхом визнання права власності на цей комплекс будівель і споруд.

Рішенням Господарським судом Запорізької області у справі №26/214/10 від 07.12.2010 позов Банку задоволено, звернуто стягнення на заставлене майно (предмет іпотеки комплекс будівель та споруд, загальною площею 2144,3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ), оціночною вартістю 7436889,00 грн., шляхом визнання права власності за ПАТ «ПУМБ» для задоволення його вимог до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 6343782 від 28.05.2008 року в загальному розмірі 919 027, 47 дол. США (за офіційним курсом НБУ станом на 03.12.10 року 7297078,11 грн.) та 1444625,90 грн., що загалом еквівалентно 8741704,01 грн (т.с. 1 а.с. 41-50).

Рішення Господарського суду Запорізької області від 07.12.2010р. у справі № 26/214/10 набрало законної сили (постановою Вищого господарського суду України від 21 липня 2011 року залишено в силі).

Пунктом 5 ст. 81 ЦПК України зазначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Також ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація права проводиться на підставі рішення судів, що набрали законної сили.

05.04.2013 року Реєстраційною службою Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області на підставі рішення Господарського суду Запорізької області від 07.12.2010 року у справі № 26/214/10 проведена державна реєстрація права власності (номер запису 572000) за ПАТ «ПУМБ» на комплекс будівель та споруд, загальною площею 2144,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2077035 від 05.04.2013р. т. с. 1 а.с.63-64).

31 серпня 2016 року між ПАТ «ПУМБ» (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) був укладений Договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості № 1915/61 (т.1 а.с.81-830), відповідно до п. 2 якого, предметом продажу є вищевказаний комплекс будівель та споруд.

Відповідно до ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі:1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою;2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави;3) реалізації предмета застави;4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Підстави припинення іпотеки також передбачені ст. 17 Закону України «Про іпотеку», до яких належать, зокрема, набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Отже, з моменту державної реєстрації права власності ПАТ «ПУМБ» (з 05.04.2013р.) на вищезазначений комплекс будівель та споруд ПП «АСТЕРІКС-2007» позбулось права власності на предмет іпотеки та втратив статус «Іпотекодавця» з відповідними правами та обов`язками.

Тому ПАТ «ПУМБ», користуючись своїм правом власності на цей комплекс будівель та споруд, 31 серпня 2016 року як продавець уклав договір № 1915/61 купівлі-продажу об`єкта нерухомості з відповідачкою ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник, відповідно до ч.2 ст. 319 ЦК України, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. В силу приписів ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Дані положення також закріплені в главі 20 ГК України.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За таких підстав, оскільки «Іпотекодержатель» ПАТ «ПУМБ» набув право власності на предмет іпотеки, у передбаченому законом порядку зареєстрував своє право власності на це майно, то відповідно до вимог ст. 593 ЦК України та ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека є припиненою, тому ПАТ «ПУМБ», як власник цього об`єкту нерухомості, правомірно вчинив дії щодо укладання оспорюваного договору купівлі-продажу без будь-яких обмежень та правил, встановлених ст.ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку».

Доводи апеляційної скарги про те, що при вчинені правочину відповідачами були порушені норми матеріального права, нерухомість продана за низькою ціною, є неспроможними. Банк як власник нерухомого майна на власний розсуд розпорядився своєю власністю, визначився із ціною продажу. Вказані дії Банку не порушують права позивачки як боржника за кредитним договором, оскільки виручені від продажу кошти не були спрямовані на погашення її заборгованості. При передачі предмету іпотеки у власність Банку була визначена його оціночна вартість у сумі 7 436 889,00 грн., які і підлягали зарахуванню на погашення боргу позичальника. Коштами, виручені від продажу колишнього предмету іпотеки, Банк розпорядився на власний розсуд.

При вищевикладених обставинах, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування державної реєстрації права власності у цій справі є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 дублюють доводи позовної заяви позивача ОСОБА_1 у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, та є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію позивача ОСОБА_1 у цій справі, яку вона вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

В силу вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ст. 77 ч.1 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ч. 2 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Суд першої інстанції розглянув дану справу повно, всебічно та з додержанням вимог чинного законодавства, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку.

Литовченко ОСОБА_4 не надала суду першої інстанції у цій справі належних, допустимих доказів в обґрунтування свого позову.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , як особи, яка подала апеляційну скаргу, не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 травня 2018 року у цій справі без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено і підписано 22 травня 2019 року.

Головуючий:

Судді: