Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 2-1746/11

провадження № 61-2069св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в особі Харківського обласного відділення Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 як представник малолітнього ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 березня 2012 року у складі судді Юдіна Є. О. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 11 липня 2012 року у складі колегії суддів: Черкасова В. В., Кукліної Н. О., Пономаренко Ю. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в особі Харківського обласного відділення Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , представник малолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 28 серпня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 830/27/14-3/15/7-030, згідно з яким ОСОБА_1 отримала у борг 100 000,00 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних, зі строком повернення до 05 серпня 2017 року.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору 28 серпня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір № 830/27/14-3/29/7-061, відповідно до умов якого в іпотеку передано нежитлові будівлі: адміністративна будівля літ. «А-2»; склад літ «Б-2»; ангар літ «Г-1»; навіс літ. «Д»; льохи літ. «Ж», «З», «И», «Л», «М», «Н»; резервуар літ. «Е», водонапірна башта літ. «К»; свердловина літ. «Ю»; зливні ями літ. «К2», «КЗ», «К4», «К5», «К6»; огорожа № 1-3; замощення - 1, що розташовані на АДРЕСА_1 .

05 вересня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір № 830/27/14-3/29/8-068, згідно з умовами якого в іпотеку передано земельну ділянку для іншої комерційної діяльності, яка розташована на АДРЕСА_1 .

05 вересня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 830/27/14?3/15/8?032, відповідно до якого ОСОБА_6 отримав у борг 100 000,00 доларів США зі сплатою 15 % річних та кінцевим строком повернення - 03 вересня 2018 року.

З метою забезпечення належного виконання умов договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 830/27/14?3/15/8?032, між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 05 вересня 2008 року укладений іпотечний договір № 830/27/14-3/29/8-069, згідно з умовами якого в іпотеку передано земельну ділянку для іншої комерційної діяльності та нежитлові будівлі: адміністративна будівля літ. «А-2»; склад літ «Б-2»; ангар літ «Г-1»; навіс літ. «Д»; льохи літ. «Ж», «З», «И», «Л», «М», «Н»; резервуар літ. «Е», водонапірна башта літ. «К»; свердловина літ. «Ю»; зливні ями літ. «К2», «КЗ», «К4», «К5», «К6»; огорожа № 1-3; замощення - 1, що розташовані на АДРЕСА_1 .

У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитних договорів, станом на 28 квітня 2010 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 28 серпня 2007 року № 830/27/14-3/15/7-030 складає 743 866,25 грн, а заборгованість ОСОБА_6 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором від 05 вересня 2008 року № 830/27/14?3/15/8?032 станом на 07 вересня 2010 року складає 895 433,68 грн.

З урахуванням уточнених позовних вимог (а. с. 53-56) ПАТ «Укрсоцбанк» просило суд у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 28 серпня 2007 року № 830/27/14-3/15/7-030 у розмірі 743 866,25 грн та у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 05 вересня 2008 року № 830/27/14?3/15/8?032 у розмірі 895 433,68 грн звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечними договорами, укладеними 28 серпня 2007 року та 05 вересня 2008 року, а саме: земельну ділянку з цільовим призначенням - для іншої комерційної діяльності; нежитлові будівлі: адміністративну будівлю літ. «А-2»; склад літ «Б-2»; ангар літ «Г-1»; навіс літ. «Д»; льохи літ. «Ж», «З», «И», «Л», «М», «Н»; резервуар літ. «Е», водонапірну башту літ. «К»; свердловину літ. «Ю»; зливні ями літ. «К2», «КЗ», «К4», «К5», «К6»; огорожу № 1-3; замощення -1, що розташовані на АДРЕСА_1 ; за рахунок продажу предмету іпотеки надати позивачу право задовольнити свої вимоги за договором відновлювальної кредитної лінії від 28 серпня 2008 року № 830/27/14-3/15/7-030 на загальну суму 743 866,25 грн та за кредитним договором про надання невідновлювальної кредитної лінії від 05 вересня 2008 року № 830/27/14?3/15/8?032 на загальну суму 895 433,68 грн; надати банку право на продажу предмета іпотеки будь-якій особі покупцю, право замовляти та отримувати експертну оцінку вартості предмета іпотеки, витяг у Харківському міському бюро технічної інвентаризації, здійснювати інші дії від імені власника предмета іпотеки, пов`язані з продажем та реалізацію предмета іпотеки; з метою збереження предмета іпотеки до його реалізації надати позивачу право обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами; надати банку до моменту продажу предмета іпотеки право на господарське управління предметом іпотеки, з правом укладання у якості орендодавця договорів оренди з фізичними та юридичними особами, та направленням отриманих від управління коштів на задоволення своїх вимог.

У січні 2011 року ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ПАТ «Укрсоцбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , представник малолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , про визнання договору відновлювальної кредитної лінії від 28 серпня 2008 року № 830/27/14-3/15/7-030 та іпотечного договору від 05 вересня 2008 року № 830/27/14-3/29/8-068 недійсними, оскільки кредит виданий в іноземній валюті, що суперечить нормам чинного законодавства України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 березня 2012 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено.

На задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» за договором відновлювальної кредитної лінії від 28 серпня 2007 року № 830/27/14-3/15/7-030 та договором невідновлювальної кредитної лінії від 05 вересня 2008 року № 830/27/14-3/15/8-032 звернуто стягнення за іпотечними договорами: від 28 серпня 2007 року № 830/27/14?3/29/7?061, від 05 вересня 2008 року № 830/27/14-3/29/8-068 та від 05 вересня 2008 року № 830/27/14-3/29/8-069 на предмет іпотеки - земельну ділянку з цільовим призначенням: для іншої комерційної діяльності, та нежитлові будівлі: адміністративну будівлю літ. «А?2»; склад літ «Б-2»; ангар літ «Г-1»; навіс літ. «Д»; льохи літ. «Ж», «З», «И», «Л», «М», «Н»; резервуар літ. «Е», водонапірну башту літ. «К»; свердловину літ. «Ю»; зливні ями літ. «К2», «КЗ», «К4», «К5», «К6»; огорожу № 1-3; замощення - 1, що розташовані на АДРЕСА_1 .

ПАТ «Укрсоцбанк» надано право за рахунок продажу предмета іпотеки задовольнити свої вимоги за договором кредиту від 28 серпня 2007 року № 830/27/14-3/15/7-030 на загальну суму 743 866,25 грн, що складається з заборгованості: за кредитом 84 106,24 доларів США, що в еквіваленті 666 617,65 грн; процентів 8760,58 доларів США, що в еквіваленті 69 435,48 грн; пені - 5 006,94 грн; комісії - 2 806,18 грн.

Надано ПАТ «Укрсоцбанк» право за рахунок продажу предмета іпотеки задовольнити свої вимоги за договором невідновлювальної кредитної лінії № 830/27/14-3/15/8-032 від 05 вересня 2008 року у розмірі 895 433,68 грн, що складається з простроченої заборгованості за кредитом - 94 961,74 доларів США, що в еквіваленті 750 976,43 грн; процентів - 16 431,95 доларів США, що в еквіваленті 129 947,14 грн; пені - 14 510,10 грн.

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмета іпотеки, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», та надання ПАТ «Укрсоцбанк» права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві, права замовляти та отримувати експертну оцінку вартості предмета іпотеки, витяг в Харківському міському бюро технічної інвентаризації, здійснювати інші дії від імені власника предмета іпотеки, пов`язані з продажом.

З метою збереження предмета іпотеки до його реалізації надано ПАТ «Укрсоцбанк» право обладнання предмета іпотеки новими охоронними пристроями, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами.

Надано ПАТ «Укрсоцбанк» до моменту продажу предмета іпотеки право на господарське управління предметом іпотеки, з правом укладання в якості орендодавця договорів оренди з фізичними та юридичними особами, та направленням отриманих від управління коштів на задоволення своїх вимог.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 належним чином не виконували умови кредитних зобов`язань перед банком, у зв`язку із чим виникла заборгованість, у рахунок погашення якої має бути звернуто стягнення на предмет іпотеки. Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд виходив із того, що ПАТ «Укрсоцбанк» у встановленому законом України порядку отримав генеральну ліцензію Національного банку України на здійснення валютних операцій, а тому має право надавати резидентам України кредити в іноземній валюті.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11 липня 2012 року апеляційну скаргу представника малолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_3 відхилено, рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 березня 2012 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що у разі порушення кредитних зобов`язань настають правові наслідки, визначені умовами договору або законом України. Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_6 належним чином не виконували умов кредитних договорів, утворилась заборгованість, яку банк правомірно просив стягнути шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішення суду першої інстанції в частині зустрічного позову не оскаржувалось, а тому в апеляційному порядку не переглядалось.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та їх доводів

У листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга, у якій ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині первісного позову ПАТ «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки і справу у цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій при вирішенні спору не встановили фактичні обставини справи, не звернули уваги на те, що банк після боржника ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжував нараховувати проценти та пеню за невиконання ним умов кредитного договору та, як наслідок, просив звернути стягнення на предмет іпотеки з урахуванням цих сум. Також судами не було перевірено наявність правонаступників ОСОБА_6 та не з`ясовано, хто саме має відповідати за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_6 .

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У лютому 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому ПАТ «Укрсоцбанк» зазначало про те, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для скасування законних судових рішень.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2018 року касаційну скаргу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Харківського районного суду Харківської області.

Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2018 року зупинено виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 березня 2012 року.

У липні 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» подало заяву про відмову від позову у порядку, визначеному частиною першою статті 206 ЦПК України, у зв`язку із погашенням ОСОБА_1 кредитної заборгованості та відсутністю предмета спору.

Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено у задоволенні заяви про відмову від позову та розгляд справи продовжено.

Зазначена ухвала була направлена ПАТ «Укрсоцбанк» поштовим відправленням № 605 та згідно з відомостями, розміщеними у мережі Інтернет на сайті http://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku, представник за довіреністю ПАТ «Укрсоцбанк» отримав її копію 02 січня 2019 року.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 28 серпня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 830/27/14-3/15/7-030, згідно з яким ОСОБА_1 отримала у борг 100 000,00 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних, строком повернення до 05 серпня 2017 року.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору 28 серпня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір № 830/27/14-3/29/7-061, відповідно до умов якого в іпотеку передано нежитлові будівлі: адміністративна будівля літ. «А-2»; склад літ «Б-2»; ангар літ «Г-1»; навіс літ. «Д»; льохи літ. «Ж», «З», «И», «Л», «М», «Н»; резервуар літ. «Е», водонапірна башта літ. «К»; свердловина літ. «Ю»; зливні ями літ. «К2», «КЗ», «К4», «К5», «К6»; огорожа № 1-3; замощення - 1, що розташовані на АДРЕСА_1 .

05 вересня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір № 830/27/14-3/29/8-068, згідно з умовами якого в іпотеку передано земельну ділянку для іншої комерційної діяльності, яка розташована на АДРЕСА_1 .

05 вересня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 830/27/14?3/15/8?032, відповідно до якого ОСОБА_6 отримав у борг 100 000,00 доларів США зі сплатою 15 % річних та кінцевим строком повернення 03 вересня 2018 року.

З метою забезпечення належного виконання умов договору про надання невідновлювальної кредитної лінії 05 вересня 2008 року № 830/27/14?3/15/8?032 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір № 830/27/14-3/29/8-069, згідно з умовами якого в іпотеку передано земельну ділянку для іншої комерційної діяльності та нежитлові будівлі: адміністративна будівля літ. «А-2»; склад літ «Б-2»; ангар літ «Г-1»; навіс літ. «Д»; льохи літ. «Ж», «З», «И», «Л», «М», «Н»; резервуар літ. «Е», водонапірна башта літ. «К»; свердловина літ. «Ю»; зливні ями літ. «К2», «КЗ», «К4», «К5», «К6»; огорожа № 1-3; замощення - 1, що розташовані на АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

У листі Шостої харківської державної нотаріальної контори від 06 липня 2011 року (а. с. 120) зазначено, що спадкоємцями після ОСОБА_6 є його батько ОСОБА_2 та син ОСОБА_4 , які прийняли спадщину. Крім цього, 16 лютого 2010 року державна нотаріальна контора отримала претензію ПАТ «Укрсоцбанк» до спадкоємців позичальника, який помер.

Банк до ІНФОРМАЦІЯ_1 не звертався до ОСОБА_6 з вимогами про дострокове повернення кредитних коштів за кредитним договором від 05 вересня 2008 року № 830/27/14?3/15/8?032.

У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитних договорів станом на 28 квітня 2010 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 28 серпня 2007 року № 830/27/14-3/15/7-030 складає 743 866,25 грн, а заборгованість ОСОБА_6 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором від 05 вересня 2008 року № 830/27/14?3/15/8?032 станом на 07 вересня 2010 року складає 895 433,68 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути доступним та ефективним.

Способи захисту цивільного права чи інтересу можуть бути судові (стаття 16 ЦК України) та позасудові (статті 17-19 ЦК України).

Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

З огляду на вказане Закону України «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону України «Про іпотеку») є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41-47 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі - покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно з частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є: 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Згідно з частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу позивачем цього предмета будь-якій особі - покупцеві на підставі статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до пункту 4.5 іпотечного договору від 28 серпня 2007 року № 830/27/14-3/29/7-061 іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду; або на підставі виконавчого напису нотаріуса; або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 3 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встанволеному статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

У пункті 4.5 іпотечного договору від 05 вересня 2008 року № 830/27/14-3/29/8-068 та пункті 4.6 іпотечного договору від 05 вересня 2008 року № 830/27/14-3/29/8-069 передбачено такі самі способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім цього, у пункті 4.6 іпотечного договору від 28 серпня 2007 року № 830/27/14-3/29/7-061, пункті 4.6 іпотечного договору від 05 вересня 2008 року № 830/27/14-3/29/8-068 та пункті 4.7 іпотечного договору від 05 вересня 2008 року № 830/27/14-3/29/8-069 міститься застереження про те, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Якщо в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або у відповідному застереженні в іпотечному договорі передбачений такий спосіб звернення стягнення, як продаж предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі - покупцеві, іпотекодержатель на підставі статті 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.

Такий правовий висновок не суперечить правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19).

Досліджуючи наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, суди попередніх інстанцій правильно виходили із того, що умовами іпотечних договорів передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», а тому банк обрав правильний спосіб захисту своїх прав та законних інтересів.

Разом з цим, колегія суддів визнала обґрунтованими доводи касаційної скарги про те, що наданий банком розрахунок заборгованості є неправильним, оскільки включає в себе проценти та пеню, нараховані після смерті боржника ОСОБА_6 .

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14?10 цс 18).

З позовної заяви та уточнених позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» вбачається, що нарахування заборгованості у порядку статті 625 ЦК України банком не проводилося.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

16 лютого 2010 року державна нотаріальна контора отримала претензію ПАТ «Укрсоцбанк» до спадкоємців позичальника, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дату відправлення банком претензії суди попередніх інстанцій не з`ясували.

Кредитний договір, укладений між банком та ОСОБА_6 , діє до 03 вересня 2018 року. Разом із цим, у зв`язку зі смертю боржника банк пред`явив вимоги до спадкоємців у лютому 2010 року, тобто змінив таким чином строк виконання кредитного зобов`язання і втратив право нараховувати проценти за користування кредитними коштами після лютого 2010 року.

Із наданого банком розрахунку вбачається, що заборгованість за кредитним договором від 05 вересня 2008 року № 830/27/14?3/15/8?032 нарахована станом на 07 вересня 2010 року.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (пункт 5 статті 1219, стаття 1282 ЦК України).

При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховану пеню тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Отже, досліджуючи розмір заборгованості за кредитним договором від 05 вересня 2008 року № 830/27/14?3/15/8?032, апеляційний суд не звернув увагу на те, що проценти за користування кредитними коштами та пеня, нараховані після пред`явлення вимоги до спадкоємців, не підлягають стягненню.

Оскільки суд апеляційної інстанції не з`ясував час пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника ОСОБА_6 , то неможливо встановити розмір кредитної заборгованості, у рахунок погашення якої має бути звернуто стягнення на предмет іпотеки. Встановлення цих обставин необхідне для ухвалення законного рішення у цій справі.

У силу вищенаведених положень статті 400 ЦПК України у Верховного Суду відсутні процесуальні можливості з`ясувати дійсні обставини справи та оцінити докази, які не були досліджені судами попередніх інстанцій, що перешкоджає Верховному Суду ухвалити нове судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Оскільки апеляційним судом порушено норми процесуального права та не встановлено всіх фактичних обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, то оскаржуване рішення підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 11 липня 2012 року скасувати та справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк