КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №376/3274/18-ц
Апеляційне провадження №22-ц/824/7397/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Мельника Я.С., Сушко Л.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 28 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

17 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із названим позовом, де просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 224 000 грн.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 01 листопада 2013 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав у борг грошові кошти в сумі 8 000 доларів США, строком на 4 роки.

Проте, взятих на себе зобов`язань за правочином не виконав, грошові кошти не повернув.

Разом з тим, до суду надійшла заява від сторін по справі про укладення мирової угоди, в якій зазначено, що відповідач визнає заявлені позовні вимоги, однак грошових коштів для повернення боргу він не має.

З метою погашення боргу відповідач передає позивачу належні йому на праві власності нежитлову будівлю - магазин, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлову будівлю магазин-кафетерій, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлову будівлю - магазин, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , які були забезпеченням виконання договору позики від 01 листопада 2013 року.

Просилизатвердити зазначену мирову угоду та визнати за ОСОБА_2 право власності на вказані нежитлові будівлі.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 28 грудня 2018 року затверджено мирову угоду.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на нежитлову будівлю -магазин, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлову будівлю магазин-кафетерій, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлову будівлю - магазин, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Закрито провадження по справі.

На обґрунтування постановленої ухвали, місцевий суд зазначив, що укладена сторонами угода не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вчинена в інтересах всіх сторін, суд, у відповідності до вимог ст.ст. 207, 255, 256 ЦПК України ухвалою затверджує цю угоду та закриває провадження у справі.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, особа, яка небрала участі у справі - ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування матеріального права та порушення норм процесуального права при її постановленні.

При цьому, зазначає, що з матеріалів справи не вбачається, що позивач набув право власності на спірне майно. Вважає, що оскаржувана ухвала порушує її права, оскільки спірне майно є її власністю.

Просить ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 28 грудня 2018 року скасувати та направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Окрім цього, просить вирішити питання про поворот виконання ухвали Сквирського районного суду Київської області від 28 грудня 2018 року шляхом скасування права власності ОСОБА_4 на нежитлову будівлю -магазин, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлову будівлю магазин-кафетерій, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлову будівлю - магазин, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Вирішити питання розподілу судових витрат.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процессу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, керуючись наступним.

Відповідно до ч. 5 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними, або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 17 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із названим позовом, де просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь грошові кошти в розмірі 224 000 грн. ( а.с. 1а-4 ).

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 01 листопада 2013 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав у борг грошові кошти в сумі 8 000 доларів США, строком на 4 роки.

Проте, взятих на себе зобов`язань за правочином не виконав, грошові кошти не повернув ( там же ).

21 грудня 2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з клопотанням про затвердження мирової угоди, в якому ОСОБА_3 повністю визнає названі позовні вимоги та з метою погашення боргу передає ОСОБА_2 належні йому на праві власності нежитлову будівлю - магазин, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлову будівлю магазин-кафетерій, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлову будівлю- магазин, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 20, 21, 22, 23 ).

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 28 грудня 2018 року місцевий суд, затвердив мирову угоду, укладену між позивачем - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за умовами якої визнано за ОСОБА_2 право власності на нежитлову будівлю - магазин, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлову будівлю магазин-кафетерій, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлову будівлю - магазин, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Провадження у справі закрито. ( а.с. 25-26 ).

На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевий суд зазначив, що укладена сторонами мирова угода не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вчинена в інтересах всіх сторін, суд, у відповідності до вимог ст.ст. 207, 255, 256 ЦПК України ухвалою затверджує цю угоду та закриває провадження у справі ( там же ).

ОСОБА_1 , не погоджуючись із постановленою ухвалою, 05 квітня 2019 року подала на ухвалу місцевого суду апеляційну скаргу, посилаючись на порушення своїх прав та інтересів ( а.с. 55-62 ).

При цьому, обґрунтовує свої вимоги тим, що передані у приватну власність ОСОБА_2 нежитлові приміщення належать їй ( там же ) та на підтвердження своїх доводів надала, зокрема, договори оренди земельних ділянок від 25 квітня 2007 року, 01 вересня 2016 року на яких, як вона зазначає, розміщені вказані нежитлові приміщення ( а.с. 71-72, 90-91, 113-114 ).

Крім цього, нею надано довідки Шкарівської сільської ради від 22 жовтня 2010 року відповідно до яких торгівельні павільйони ПП Вериженко, що знаходиться за адресою: вул. Таращанська ( навпроти автостоянки і кінцева зупинка ) присвоєно юридичну адресу: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1, відповідно ( а.с. 75, 94 ) та рішення виконавчого комітету Шкарівської сільської ради від 08 вересня 2015 року, яким присвоєно земельній ділянці площею 0,0030 га та нежитловій будівлі, власник ОСОБА_1 , адресу: АДРЕСА_2 ( а.с. 140 ).

При розгляді апеляційної скарги суд другої інстанції суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Затвердження судом мирової угоди, якою вирішується питання визнання права власності, передбачає необхідність з`ясування, зокрема, чи не може бути при цьому порушено права та інтереси інших осіб.

Разом з тим, спірні нежитлові будівлі, а саме: два магазини та магазин-кафетерій на які за мировою угодою визнано право власності відповідно до положень ст.ст. 181, 182, 331, 376 ЦК України є нерухомим майном та право власності на нього виникає лише з моменту державної реєстрації.

Тоді як, будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження права власності ОСОБА_3 на спірне майно згідно положень ст.ст. 77-80 ЦПК України матеріали справи не містять і таких не надано суду апеляційної інстанції.

Таким чином, місцевий суд, затвердивши мирову угоду, з врахуванням встановлених апеляційним судом обставин, порушив положення ст.ст. 207, 255 ЦПК України, названі норми матеріального закону, права та інтереси дійсного власника цих нежитлових приміщень чи будівельних матеріалів та обладнання.

За таких обставин, суд першої інстанції не звернув уваги на викладене, а тому, з порушенням зазначених вимог матеріального та процесуального права, помилково прийшов до висновку про необхідність затвердження мирової угоди.

Відтак, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування матеріального права та порушення норм процесуального права при її постановленні, на переконання суду другої інстанції, знайшли своє повне підтвердження при розгляді апеляції.

Окрім цього, при ухваленні судового рішення по справі, колегія суддів також враховує необхідність забезпечення права сторін по справі та апелянта на доступ до правосуддя, яке встановлено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, ухвала суду першої інстанції постановлена із названими порушеннями, а тому, відповідно до положень ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, апеляційні вимоги в частині вирішення питання про поворот виконання ухвали Сквирського районного суду Київської області від 28 грудня 2018 року та розподіл судових витрат не можуть бути задоволені, оскільки, відповідно до ст.ст. 141, 444 ЦПК України вони мають бути вирішені при ухваленні рішення по суті позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 28 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Я.С. Мельник

Л.П. Сушко