ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 677/1807/18
Провадження № 22-ц/4820/1256/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Садік Н.Д.

за участю: представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №677/1807/18 за апеляційною скаргою Сільськогосподарського кооперативу «Промінь», яка подана його представником ОСОБА_1 Жановичем, на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 29 березня 2019 року (суддя Боголюбова Л.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Сільськогосподарського кооперативу «Промінь», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «СК Промінь», про визнання договору оренди землі недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до СГК «Промінь», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ «СК Промінь», про визнання договору оренди землі недійсним.

В обґрунтування позову зазначав, що він є власником земельної ділянки загальною площею 2,2292 га, кадастровий номер :11:002:0001, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 25 квітня 2013 року. Вказану вище земельну ділянку він успадкував після смерті своєї тітки ОСОБА_3 , яка ще за життя передала вказану земельну ділянку в оренду СК «Промінь».

Вказував, що в 2017 році йому стало відомо, що договір діяв до кінця 2014 року, а після оформлення спадщини він не мав наміру передавати земельну ділянку в оренду, оскільки хотів користуватися земельною ділянкою самостійно.

Зазначав, що СК «Промінь» з метою продовжити своє право оренди підробили його підпис на договорі оренди землі від 07 квітня 2015 року, внаслідок чого самовільно захопили його земельну ділянку.

Посилався на те, що ухвалою слідчого судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2018 року призначено судову почеркознавчу експертизу у кримінальному провадженні № 00000110. Відповідно до висновку експерта №1.1-0127:18 встановлено, що в договорі оренди землі та акті приймання-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) від 07 квітня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та СК «Промінь» в особі ОСОБА_4 , в графі «Орендодавець» навпроти прізвища « ОСОБА_2 » підписи виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою.

А тому, позивач просив суд визнати недійсним договір оренди землі від 07 квітня 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та СК «Промінь» в особі ОСОБА_5 , об`єктом оренди за яким є земельна ділянка площею 2,2292 га, кадастровий номер :11:002:0001, та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 29 березня 2019 року визнано недійсним договір оренди від 07 квітня 2015 року земельної ділянки площею 2,2292 га, кадастровий номер :1:002:0001, укладений між ОСОБА_2 та СК «Промінь». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним вище рішенням суду, СК «Промінь» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Вважає оскаржуване рішення суду незаконним та необґрунтованим, оскільки судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права. Посилається на те, що єдиним доказом, на який посилався суд при ухваленні рішення про задоволення позову, є висновок судово-почеркознавчої експертизи № 1.1-0127:18 від 18.10.2018, в якому зазначено, що орендодавець не підписував договір оренди земельної ділянки з СК «Промінь». Зазначає, що вказане вище почеркознавче дослідження було проведено в рамках кримінального провадження № 0000110, однак СК «Промінь» не було допущено до участі в даному кримінальному проваджені, а відтак кооператив не приймав участі у формулюванні питань та ознайомленні з дослідницькими матеріалами для проведення почеркознавчих досліджень. На думку апелянта, висновок почеркознавчої експертизи не є належним та допустимим доказом того, що позивач не підписував договір оренди. Крім того, як зазначає апелянт, позивач своїми діями підтвердив існування орендних відносин, оскільки протягом 2015-2016 років отримував орендну плату.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дотримання при його ухваленні норм матеріального та процесуального права. Крім того, посилалась на те, що апеляційна скарга не спростовує правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстави для її задоволення відсутні.

В судовому засіданні представник відповідача СК «Промінь» Вітюк В.Ж. підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача ОСОБА_2 . Керницька ОСОБА_7 В. в судовому засіданні просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки загальною площею 2.2292 га, кадастровий номер :11:002:0001, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Малоклітнянської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, яка набута ним у власність в порядку спадкування після смерті тітки ОСОБА_3 (а.с. 7).

07.04.2015 між ОСОБА_2 та СК «Промінь» с. Мала Клітна Красилівського району Хмельницької області було укладено договір оренди землі, відповідно до якого ОСОБА_2 передав відповідачу в оренду належну йому на праві власності земельну ділянку площею 2,2292 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Малоклітнянської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, строком на 10 (десять) років (а.с. 10-11).

До договору оренди землі додано акт прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 07.04.2015, за підписом орендодавця та орендаря (а.с. 11 на звороті).

15.05.2015 була здійснена державна реєстрація договору оренди земельної ділянки (а.с. 8 на звороті).

За висновком експерта № 1.1-0127:18 від 18.10.2018, складеного за результатами проведеної в рамках кримінального провадження почеркознавчої експертизи, підписи в договорі оренди землі та акті приймання-передачі об`єкту оренди (земельної ділянки) від 07.04.2015, укладеного між ОСОБА_2 та СК «Промінь», на сторінці № 3 та № 4 в графі «орендодавець» навпроти прізвища « ОСОБА_2 » виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою (а.с. 12-17).

Відповідно до ст.ст. 76-81 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ст. 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля є бажанням, наміром особи вчинити правочин, однак для вчинення правочину потрібна не тільки воля, а ще й доведення цієї волі до відома інших осіб. Отже, волевиявлення є способом, яким внутрішня воля особи дістає свій вираз зовні.

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис сторони договору є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого у письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри учасника правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Унаслідок вказаного, підписання правочину здійснюється кожною із сторін власноручно або власноручно уповноваженими на те стороною особами.

У разі відсутності власноручного підпису, слід вважати, що правочин не відповідає вимогам, які встановлюються до письмової форми правочину.

Статтею 208 ЦК України передбачено перелік правочинів, які належить вчиняти у письмовій формі. Одним з таких випадків зазначений у п. 2 ч. 1 вказаної статті - правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

А згідно з ч. 3 цієї статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Спірні правовідносини регулюються і спеціальним законом, яким є Закон України «Про оренду землі».

Вказаним Законом передбачена і форма договору оренди, що укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Крім того, окремо у ст. 16 Закону України «Про оренду землі» визначено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Отже, визначальним для договору оренди землі є форма договору, яка включає і підпис сторони договору.

Непідписання договору оренди його стороною чи уповноваженою стороною особою, свідчить як про порушення вимоги щодо форми договору, так і підтверджує відсутність волевиявлення сторони договору щодо погодження його істотних умов.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 218 ЦК України, заперечення однією стороною факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач ОСОБА_2 не підписував договір оренди землі від 07.04.2015, а тому цей правочин не відповідає вимогам, що встановлюються до письмової форми правочину і, в силу ст. 215 ЦК України, є недійсним. Відповідно, підставно задовольнив позовні вимоги позивача.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що висновок експерта № 1.1-0127:18 від 18.10.2018 не є належним та допустимим доказом по справі, оскільки даний висновок є достовірним письмовим доказом, що містить інформацію щодо предмета доказування та оцінюється судом відповідно до ст. 89 ЦПК України.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо спливу позовної давності до вимог ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач ОСОБА_2 дізнався про порушення свого права лише в червні 2017 року, а тому саме ця дата і є, в розумінні ч. 1 ст. 261 ЦК України, моментом початку перебігу позовної давності.

Доводів на спростування вказаного матеріали справи не містять, а відповідач, заперечуючи цей факт, протилежного не довів, доказів ознайомлення позивача з умовами додаткової угоди раніше зазначеного позивачем строку не надав.

Посилання відповідача на те, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту укладення договору, оскільки позивач отримував плату за користування земельною ділянкою є таким, що суперечить нормам ст. 261 ЦК України.

При цьому та обставина, що ОСОБА_2 отримував від відповідача грошові кошти та майно за користування земельною ділянкою не вказує на відсутність порушення права позивача. Адже отримання власником майна плати за фактичне використання цього майна іншою особою, а не в порядку оренди, не суперечить закону і не свідчить про відсутність порушення права власності позивача за встановлених обставин. Відомості в Реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права оренди також не свідчать про обізнаність позивача про укладення спірного договору.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського кооперативу «Промінь», яка подана його представником ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 29 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ І.В. П`єнта

Судді: /підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П`єнта

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції Боголюбова Л.М. Провадження № 22-ц/4820/1256/19

Доповідач П`єнта І.В. Категорія № 23