Справа № 212/1336/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: головуючого - судді Власенко М.Д., за участю секретаря судового засідання Борух Ю.К., розглянувши в порядку ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила зняти арешт з усього належного їй рухомого та нерухомого майна, а також заборону здійснювати його відчуження, накладений Жовтневим відділом Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області постановою ВП № 51970950 від 30.09.2016 року.

В обґрунтування вимог зазначила, що в середині 2018 року звернувшись до нотаріальної контори з метою здійснення правочину з належним їй нерухомим майном, вона довідалась, що державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу 30.09.2016р. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 51970950 з метою забезпечення виконання виконавчого напису № 2163 виданого 22.04.2016р. приватним нотаріусом Завалієвим А.А., виданого за зверненням ПАТ «АкцентБанк». Вона жодних взаємовідносин зі стягувачем - ПАТ «АкцентБанк» ніколи не мала та не укладала жодних правочинів у приватного нотаріуса Завалієва А.А., в зв`язку з чим, вона звернулась до державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, де їй повідомили, що надати можливість ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, не надається можливим, оскільки виконавче провадження було закрите та знищено відповідно до наказу № 2274/5 від 25.12.2008 «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» та наказу № 3 829/5 від 07.06.2017 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями». У зв`язку з чим держвиконавцем було відмовлено у проханні зняти арешт, а продовження дії арешту накладеного на все їй майно, порушує її права як власника майна щодо вільного володіння, користування та розпоряджання належним їй майном.

Ухвалою судді від 18 лютого 2019 року позовна заява, була залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків, зокрема уточнення переліку майна з якого просять зняти арешт з наданням копій відповідних документів.

Позивач не скористався правом уточнення позовних вимог, згідно письмової заяви на виконання ухвали суду від 22.03.2019 року позивач вважав предметом позову зняття арешту з саме усього належного йому майна без визначення його переліку, жодних доказів на підтвердження наявності у нього будь-якого майна не надав.

З метою дотримання основоположного права позивача на доступ до суду ухвалою від 25 березня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Сторонами не надано до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, а також заперечень щодо розгляду справи в спрощеному позовному провадженні.

Відповідач, отримавши ухвалу про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви з додатками не скористався своїм правом надання відзиву на позовну заяву.

Враховуючи наведене, суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.08.2016 року постановою Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрите виконавче провадження ВП № 51970950 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АкцентБанк» боргу в сумі 64767,04 грн. на підставі виконавчого напису №2163 виданого 22.04.2016 року приватним нотаріусом Завалієвим А.А.(а.с.24)

В рамках цього виконавчого провадження, 30.09.2016 року держвиконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, згідно змісту якої було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 із забороною його відчуження (а.с.24).

Постановою Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 08.11.2017 року виконавчий документ, а саме виконавчий напис №2163 виданого 22.04.2016 року приватним нотаріусом Завалієвим А.А. повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», майно належне боржнику на яке можливо звернути стягнення не виявлено, боржник на обліку в УПФУ не пребуває, не працює (а.с.11).

Згідно відповіді Покровського відділу ДВС м. Кривого Рогу Головного територіального управління у Дніпропетровській області від 16.03.2018 № 18014/В7 ОСОБА_1 повідомлено, що у відділі на виконані перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого напису №2163 виданого Приватним нотаріусом Завалієвим А.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент Банк» заборгованості у розмірі 64767,04 грн. 17.08.2016 року держаним виконавцем відкрито виконавче провадження, та на підставі ст.. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» будо винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 08.11.2017 року завершено виконавче провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Станом на 16.08.2018 року повторно виконавчий документ на виконання до відділу не надходив (а.с.9).

За приписами ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 цієї статті визначено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент ухвалення рішення), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Арешт з усього майна боржника знімається виконавцем з підстав, визначених у частині 4 цієї статті, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як встановлено судом, виконавче провадження не було закінчено в порядку ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 вказаного Закону не є за своїм змістом закінченням виконавчого провадження та не позбавляє стягувача права повторно пред`явити у визначені законодавством строки виконавчий документ до виконання, а завершення виконавчого провадження з підстав відсутності майна у боржника не передбачає можливості зняття арешту з майна боржника, оскільки рішення не виконано і законодавець надає у даному випадку стягувачу право повторно пред`явити виконавчий документ для виконання.

Так, згідно ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Суд також не вбачає підстав для застосування положень ч.1 ст.59 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» , згідно якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, оскільки позивач ОСОБА_1 є саме боржником у виконавчому провадженні.

Суд критично ставиться до тверджень позивача про наявний факт закриття виконавчого провадження та його знищення відповідно до наказу № 2274/5 від 25.12.2008 «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» та наказу № 3 829/5 від 07.06.2017 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», оскільки вказані обставини не підтверджені жодними належними та допустимим доказами, а доданий позивачем лист Покровського відділу ДВС м. Кривого Рогу Головного територіального управління у Дніпропетровській області від 16.03.2018 № 18014/В7 не містить жодної інформації щодо закриття чи знищення виконавчого провадження. Натомість у листі зазначено лише про завершення виконавчого провадження 08.11.2017 року на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Оцінюючи доводи позивача щодо підстав звернення до суду з позовом за захистом своїх прав як власника майна із посиланням на ст.ст.316,317,321, 391 ЦК України, суд зазначає, що власник вправі звернутись до суду з вимогою про захист не будь-якого, а саме порушеного права у спосіб, що є адекватним змісту порушеного права та надає можливість захистити чітко визначені законом права.

Посилаючись на порушення відповідачем законних прав як власника майна, позивачем не доведено жодними належними та допустимим доказами факту наявності будь-яких прав на будь-яке майно, що підлягають захисту, при цьому виконавчий документ було повернуто стягувачу саме з підстав відсутності будь-якого майна у боржника ОСОБА_1 , доказів протилежного позивачем до суду не надано, а отже суд приходить до висновку про відсутність у позивача будь-яких майнових прав, що порушуються відповідачем та підлягають захисту в судовому порядку.

Посилання позивача щодо відсутності будь-яких правовідносин з ПАТ «АкцентБанк», за зверненням якого вчинено виконавчий напис, суд не приймає до уваги, оскільки вказані обставини як і правомірність вчинення виконавчого напису у межах виконання якого накладено арешт, не є предметом позову у даній цивільній справі.

Таким чином, суд не знаходить законних підстав для задоволення позову, оскільки обставини, на які позивач посилається в обґрунтування заявлених вимог, не знайшли свого підтвердження, а отже у задоволенні позову ОСОБА_1 до Покровського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 316,317,321,391 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Покровського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано без проголошення 27 травня 2019 року.

Суддя: М.Д. Власенко