Справа № 148/1837/18
Провадження № 22-ц/801/1092/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 рокуСправа № 148/1837/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Сопруна В.В., Стадника І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

на заочне рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 04 березня 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

Рішення ухвалив суддя Ковганич С.В.

Рішення ухвалено в м. Тульчині Вінницької області

Дата складення повного тексту рішення не відома,

Встановив:

В жовтні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 25 серпня 2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 26 вересня 2018 року склалася заборгованість в загальній сумі 28 107,99 грн., із яких: 10 802,55 грн. - заборгованість за кредитом; 8753,70 грн. - відсотки за користування кредитом; 6 737,07 грн. - пеня; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1314,67 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 04 березня 2019 року в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач АТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов АТ КБ «Приватбанк» задовольнити в повному обсязі.

Зазначив, що рішення суду вважає незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи і невідповідності висновків суду обставинам справи

Відповідач ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» обґрунтував поданий до суду позов тим, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг і 25 серпня 2010 року підписав заяву № б/н, згідно якої отримав кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно із наданим розрахунком заборгованості за договором станом на 26 вересня 2018 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором б/н від 25 серпня 2010 року в загальній сумі 28 107,99 грн., із яких: 10 802,55 грн. - заборгованість за кредитом; 8753,70 грн. - відсотки за користування кредитом; 6 737,07 грн. - пеня; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1314,67 грн. - штраф (процентна складова) (а. с. 7-10).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними доказами, що 28 серпня 2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір, що містить відповідні умови кредитування, з якими погодився відповідач, і на підставі умов якого банком зроблено розрахунок заборгованості на загальну суму 28 107,99 грн. Надана позивачем копія анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 25 серпня 2010 року не може вважатися належним доказом укладення кредитного договору, оскільки ця копія є нечіткою та не дає можливості суду зрозуміти її зміст. Вимога суду від 15 лютого 2019 року про надання належним чином завіреної копії анкети-заяви та ухвала про відкриття провадження у справі від 05 листопада 2018 року, якою, зокрема, зобов`язано позивача надати в судове засідання оригінали документів, доданих до позовної заяви, позивачем не виконана, а надані позивачем витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умов та Правил надання банківських послуг не містять будь-яких відміток про намір відповідача укласти з позивачем кредитний договір, а тому не є належними доказами укладення такого договору.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

За правилами ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 270 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

На підтвердження позовних вимог позивач надав суду копію анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а. с. 11), проте ця копія є неналежної якості, більша частина тексту взагалі не читається, що не дає можливості зрозуміти зміст наданої копії документа.

Як свідчать матеріали справи ухвалою суду першої інстанції від 05 листопада 2018 року про відкриття провадження у справі, зобов`язано представника позивача надати в судове засідання оригінали документів, доданих до позовної заяви, для огляду (а. с. 46). Проте оригінали документів позивачем суду не були надані.

15 лютого 2019 року суд першої інстанції направив до АТ КБ «Приватбанк» запит щодо надання суду належним чином завіреної копії анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, підписаної ОСОБА_1. (а. с. 66). Такий запит отримано позивачем 26 лютого 2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 307 (а. с. 69), проте таку вимогу суду позивач також не виконав.

На підтвердження позовних вимог позивач також надав суду розрахунок заборгованості за договором станом на 31 травня 2015 року (а. с. 5-6), розрахунок заборгованості за договором станом на 26 вересня 2018 року (а. с. 7-10), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а. с. 12) та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а. с. 27).

Враховуючи те, що позивачем надано неналежної якості (нечитаєму) копію анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, із якої не видно, чи підписана така анкета-заява відповідачем ОСОБА_1 та чи взагалі саме відповідач є особою, яка подала таку анкету-заяву до банку (а. с. 11), тобто позивач не підтвердив факту укладення договору із відповідачем.

Позивачем не надано даних про фактичне виконання банком договору, зокрема, про відкриття карткового рахунку та про видачу кредитної картки відповідачу. В матеріалах справи відсутні відомості про те, яка банківська картка видана відповідачу (вид карти), строк дії картки, який рахунок відкрито на ім`я позичальника, розмір бажаного кредитного ліміту за платіжною картою.

Позивачем не надано суду першої інстанції будь-яких відомостей про номер карткового рахунку, дати вручення карти відповідачу, повідомлення йому пін-коду, строку дії карти саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості.

Позивачем також не зазначено у позовній заяві та не надано жодних доказів про те, який вид кредитної карти видано відповідачу ОСОБА_1 , та який розмір процентної ставки встановлено за користування кредитними коштами.

Згідно наданого позивачем витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» від виду кредитної карти («Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; «Універсальна CONTRACT» чи «Універсальна GOLD») залежить: кількість днів пільгового періоду кредитування, протягом якого проценти не нараховуються; базова процентна ставка за користування кредитними коштами; розмір обов`язкового щомісячного платежу; розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів; розмір комісії за кредитне обслуговування карти.

Зазначені обставини унеможливлюють встановлення тривалості пільгового періоду по кредиту, розміру процентної ставки за користування кредитом, розміру обов`язкового щомісячного платежу та розміру неустойки за несвоєчасне погашення кредиту тощо.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором не може бути належним та допустимим доказом наявності заборгованості та її розміру, а також - факту укладення договору, оскільки правильність такого розрахунку не підтверджується іншими доказами та перевірити його правильність неможливо.

Відповідно д ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

До апеляційної скарги позивачем додано виписку по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 01 січня 1999 року до 03 квітня 2019 року.

Проте відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Подавши до апеляційного суду додаткові докази, зокрема, виписку по картковому рахунку, позивач не надав доказів неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, та не зазначив в апеляційній скарзі про наявність таких обставин. В зв`язку з цим надані позивачем додаткові докази не приймаються судом апеляційної інстанції.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги позивача в тому, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві є безпідставними та правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки позивач не надав суду належної копії анкети-заяви, підписаної відповідачем, із якої можна було б встановити зазначені банком обставини, а також на вимогу суду першої інстанції - не надав суду для огляду оригінали документів, що додані до позовної заяви. Надану позивачем копію анкети-заяви неможливо прочитати та на ній не видно підпису відповідача (а. с. 11). Іншої копії такої анкети-заяви, незважаючи на письмовий запит суду першої інстанції, позивач суду не надав.

Доводи апеляційної скарги в тому, що суд першої інстанції не перевірив розрахунок заборгованості не заслуговують на увагу з огляду на те, що позивачем не надано жодних доказів про те, який вид кредитної карти видано відповідачу ОСОБА_1 , та який розмір процентної ставки встановлено за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити тривалість пільгового періоду по кредиту, розміру процентної ставки за користування кредитом, розміру обов`язкового щомісячного платежу та розміру неустойки за несвоєчасне погашення кредиту тощо, а отже - позбавлений можливості перевірити наданий банком розрахунок заборгованості, який не підтверджений іншими доказами.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст. 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 04 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ.В. Матківська
СуддіВ.В. Сопрун
І.М. Стадник