Справа № 1323/6581/2012
Провадження № 4-с/456/9/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Стасів О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження Стрийський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця неправомірними, зобов`язання до вчинення дій, визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця Дидик Н.І. від 12.12.2018 у ВП №55946959,

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_1 , уточнивши вимоги скарги, просить суд поновити пропущений строк звернення до суду з даною скаргою; визнати дії старшого державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області Дидик Н.І. з приводу нарахування йому заборгованості по аліментах станом на 30.04.2019 у розмірі 44 719, 44 грн. та станом на 11.12.2018 у розмірі 44 188, 44 грн. неправомірними; зобов`язати державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області Дидик Н.І. усунути порушення з приводу здійснення неналежного розрахунку розміру заборгованості, нарахованої йому по аліментах станом на 30.04.2019 у розмірі 44 719, 44 грн. та станом на 11.12.2018 у розмірі 44 188, 44 грн. і надати належний розрахунок заборгованості з аліментів; визнати неправомірними та скасувати постанову старшого державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області Дидик Н.І. від 12.12.2018 ВП №55946959 про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; скасувати постанову Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області Дидик Н.І. від 12.12.2018 ВП №55946959 про тимчасове обмеження у праві на полювання; постанову старшого державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області Дидик Н.І. від 12.12.2018 ВП №55946959 про тимчасове обмеження у праві на керування транспортними засобами та постанову старшого державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області Дидик Н.І. від 12.12.2018 ВП №55946959 про тимчасове обмеження у праві на користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю. Свої вимоги скаржник мотивує тим, що 10.03.2019 він отримав постанови старшого державного виконавця Дидик Н.І. від 12.12.2018 про обмеження його у праві виїзду за кордон, обмеження в праві на полювання, користуванні зброєю та водіння транспортним засобом. Такі постанови були винесені на підставі виконавчого листа №1323/6581/2012 від 06.03.2018. На підставі цього ж виконавчого листа, виконавче провадження відкривалось двічі, а саме 07.11.2013 АСВП 40631410 та ІНФОРМАЦІЯ_1 АСВП 55946959. При цьому, первинне виконавче провадження відкривалось двічі, а саме 07.11.2013 ВП АСВП 40631410 та 06.03.2018 АСВП 55946959 за заявою стягувача ОСОБА_2 При винесенні спірних постанов, старший державний виконавець Дидик Н.І. посилається на виконавчий лист №1323/6581/2012, виданий 02.03.2018, а розрахунок заборгованості від 04.05.2018 здійснює на підставі виконавчого листа №1323/6581/2012, виданого 19.03.2013, рішення суду по якому скасоване ще в 2015 р. Тобто на момент винесення спірних постанов діяло два виконавчі провадження про стягнення заборгованості із сплати аліментів ОСОБА_1 та по таких, окремо, державним виконавцем розраховувалась дублююча заборгованість. Вважає, що постанови державного виконавця про обмеження його у праві виїзду за кордон, обмеження в праві на полювання, користуванні зброєю та водіння транспортним засобом є незаконними, а тому просить їх скасувати.

08.05.2019 на адресу суду старшим державним виконавцем Дидик Н.І. подано відзив на скаргу, в якому остання вказує, що з 07.11.2013 по даний час у ВДВС перебувало два виконавчі провадження за № 40631410, 55946959. 07.11.2013 року було відкрито виконавче провадження АСВП 40631410 за заявою ОСОБА_2 з примусового виконання виконавчого листа № 1323/6581/2012, виданого Стрийським міськрайонним судом про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідної категорії осіб, до повноліття дітей. Проведеним розрахунком про сплату аліментів ОСОБА_1 з урахуванням наявних підтверджуючих платежів та керуючись ст. 5,18,71 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012р. № 512/5 (у редакції Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), ст.15 Сімейного кодексу України, та на підставі наявних матеріалів виконавчого провадження 40631410 проведено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів. За період з 20.11.2012 по 08.06.2015 боржнику нараховано до сплати аліменти в сумі 39 461,40 грн., скаржником проведено сплату в сумі 25 000 грн, однак наявний залишок боргу в сумі 2 861 грн. 40 коп. 12.12.2018 Стрийський міськрайонний суд ухвалив провадження по скарзі Горняка В.Д. закрити, так як представник скаржника за дорученням подав заяву про закриття провадження у справі за відсутністю предмету спору. Дане виконавче провадження 03.01.2019 року закінчено на підставі п.5 ст 39 Закону України «Про виконавче провадження». 06.03.2018 року було відкрито виконавче провадження АСВП 55946959 по стягувачу ОСОБА_2 з примусового виконання виконавчого листа № 1323/6581/2012, виданого 06.03.2018 Стрийським міськрайонним судом, у відповідності до якого державним виконавцем Дидик Н.І було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 55946959 - про стягнення аліментів на утримання неповнолітнбої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 850 грн. щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.06.2015 і до повноліття дітей. Дане виконавче провадження перебуває на виконанні, та вчиняються необхідні заходи. Однак за наявності заборгованості в матеріалах виконавчого провадження 55946959, станом на 12.12.2018 за період з 09.06.2015 по 31.11.2018 наявний борг зі сплати аліментів, що становить 41 188,44 грн. Вважає скаргу безпідставною, просить в її задоволенні відмовити.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав. Пояснив, що в Україну приїхав 10.12.2018 із заробітків з-за кордону. Його колишня дружина ОСОБА_2 заборонила йому спілкуватись з дітьми, чинить йому перешкоди. 12.12.2018 суддею Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_5 постановлено ухвалу, якою закрито провадження по його скарзі до відділу державної виконавчої служби Стрийського МУЮ про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанов державного виконавця, однак через декілька днів державний виконавець Дидик Н.І. винесла нові постанови, які він отримав 10.03.2019. Вказав, що про постанови, які є предметом оскарження він дізнався 10.03.2019, про справу №1323/6581/2012, провадження 4-с/456/1/2019 від 08.01.2019, за скаргою його представника ОСОБА_6 . йому нічого не було відомо, однак не заперечив факту наявності в матеріалах скарги власноручно написаної ним заяви, адресованої судді Шрамку Р.Т. Вважає, що заборгованості по сплаті аліментів у нього немає, а тому просить скасувати постанови старшого державного виконавця Дидик Н.І. про обмеження його у праві виїзду за кордон, обмеження в праві на полювання, користуванні зброєю та водіння транспортним засобом.

Представник скаржника, адвокат Андрейків Ю.Я., в судовому засіданні пояснив, що його довіритель не визнає наданого державним виконавцем розрахунку заборгованості, такий не відповідає обставинам справи та у ОСОБА_1 є квитанції про сплату аліментів, копії яких він долучив до матеріалів скарги. Зазначив, що розрахунок заборгованості боржнику не було надіслано, з його змістом він не знайомий, оскільки ОСОБА_1 їздить за кордон на заробітки, і постійно перебуває за межами держави. Повністю підтримав доводи, викладені у скарзі, просить скаргу задоволити в повному обсязі.

Старший державний виконавець Дидик Н.І. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення скарги, вважає таку необґрунтованою та безпідставною. Пояснила, що боржник ОСОБА_1 є платником аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак з 2013 р. по 2017 р. аліменти не сплачував. Стягнення аліментів у частці від доходу боржника на утримання дітей перебувало на виконанні з 2013 р., відомостей про зміну розміру аліментів на тверду грошову суму у неї не було. Нею вживались заходи щодо примусового виконання рішення суду про сплату аліментів у частці від доходу боржника. Вона скасувала заходи примусового виконання рішення суду щодо сплати аліментів у частці від доходу боржника, оскільки боржник частково сплатив заборгованість і така заборгованість становила менше загальної заборгованості в сукупності за 6 місяців з дня пред`явлення виконавчого документу до виконання. 06.03.2018 стягувач пред`явила новий виконавчий лист про стягнення аліментів з боржника на утримання дітей у твердій грошовій сумі, а тому надалі розрахунок заборгованості та виконання рішення по сплаті аліментів продовжувалось у твердій грошовій сумі. Часткова заборгованість по сплаті аліментів у частці від доходу боржника в сумі 2 811, 40 грн. перейшла у заборгованість по сплаті аліментів у твердій грошовій сумі. Боржнику неодноразово скеровувались документи за двома наявними в матеріалах виконавчого провадження адресами, однак він їх не отримував. Вважає, що скаржник пропустив строк звернення до суду зі скаргою, оскільки в січні 2019 року вже звертався до суду, і у вказаній справі подавав особисто заяву.

Заслухавши думку скаржника, представника скаржника, представника Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Дидик Н.І., оглянувши матеріали справи №1323/6581/2012, матеріали скарги №1323/6581/2012, провадження №4-с/456/1/2019, матеріали виконавчого провадження АСВП 40631410 та АСВП 55946959, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою про визнання дій державного виконавця неправомірними в частині нарахування ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів станом на 11.12.2018 у розмірі 41188,44 грн., визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця Дидик Н.І. від 12.12.2018 у ВП №55946959 слід відмовити; скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження Стрийський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця неправомірними в частині нарахування ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів станом на 11.12.2018 у розмірі 41188,44 грн., визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця Дидик Н.І. від 12.12.2018 у ВП №55946959 слід залишити без розгляду, а в задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження Стрийський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця неправомірними в частині нарахування ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів станом на 30.04.2019 у розмірі 44719,44 грн. та зобов`язання державного виконавця здійснити і надати належний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів слід відмовити, з наступних підстав.

В судовому засіданні оглядом матеріалів цивільної справи №1323/6581/2012 встановлено, що заочним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.01.2013 задоволено позов ОСОБА_2 та вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини його доходів щомісячно, однак не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідної категорії осіб, починаючи стягнення з 20.11.2012 і до повноліття дітей /а.с. 24/.

Копія вказаного рішення ОСОБА_1 була надіслана супровідним листом за вих. №762 від 22.01.2013 /а.с. 25/.

24.02.2014 на адресу суду представником ОСОБА_2 . ОСОБА_8 В. подано заяву про видачу виконавчого листа у справі №1323/6581/2012 /а.с. 32/.

07.05.2015 на адресу суду ОСОБА_1 подано заяву про скасування заочного рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.01.2013 /а.с. 34-35/.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.05.2015 скасовано заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.01.2013 та призначено справу до розгляду в загальному порядку /а.с. 57/.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.09.2015 позов ОСОБА_2 задоволено частково, вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 850 грн. щомісяця /а.с. 69-70/.

27.02.2018 на адресу суду представником ОСОБА_2 ОСОБА_9 подано заяву про видачу виконавчого листа у справі №1323/6581/2012, які вона отримала 02.03.2018, про що свідчить розписка останньої на заяві /а.с. 71/.

Оглядом матеріалів виконавчого провадження №АСВП 40631410 встановлено, що на підставі заяви представника ОСОБА_2 ОСОБА_10 від 29.10.2013, 11.11.2013 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого Стрийським міськрайонним судом Львівської області у справі №1323/6581/2012 /ВП №40631410/.

05.05.2018 старшим державним виконавцем Дидик Н.І. винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві на полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолодженою зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах ВП 40631410 від 03.01.2019, починаючи з 20.11.2012 ОСОБА_1 не сплачував аліменти у частці від доходу на утримання дітей, чим допустив заборгованість, яка станом на 08.06.2015 становила 39 641, 40 грн., починаючи з 26.07.2017 боржником в рахунок погашення заборгованості сплачено 5 000, 00 грн., 26.02.2018 20 000, 00 грн., 25.06.2018 6550, 00 грн., 21.08.2018 1 700, 00 грн., 23.10.2018 1 700, 00 грн., 06.11.2018 та 11.12.2018 по 850, 00 грн., внаслідок сплачених боржником сум залишилась заборгованість в сумі 2 811, 40 грн.

03.01.2019 старшим державним виконавцем Дидик Н.І. винесено постанову про закінчення ВП 40631410, оскільки згідно рішення суду від 07.09.2015 ОСОБА_1 зобов`язано сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі та зазначено, що заборгованість за даним виконавчим документом становить 2 861, 40 грн.

Оглядом матеріалів виконавчого провадження №АСВП 55946959 встановлено, що на підставі заяви адвоката Дмитрович Н.В., котра діє в інтересах ОСОБА_2 , 06.03.2018 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого Стрийським міськрайонним судом Львівської області у справі №1323/6581/2012 /ВП №55946959/.

12.12.2018 старшим державним виконавцем Дидик Н.І. винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві на полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолодженою зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Вказані постанови старшого державного виконавця Дидик Н.І. від 12.12.2018 були надіслані боржнику рекомендованим листом з повідомленням, що підтверджується роздруківкою щодо відстеження поштового відправлення з офіційного сайту «Укрпошта».

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах ВП 55946959 від 08.05.2019, у боржника ОСОБА_1 на момент відкриття даного ВП була заборгованість по сплаті аліментів по виконавчому провадженні АСВП 40631410 в сумі 2 861, 40 грн., в рахунок погашення такої боржником 23.01.2019, 22.02.2019, 19.03.2019 та 23.04.2019 сплачено по 850, 00 грн., і вказана заборгованість зменшилась до 311, 40 грн. З 09.06.2015 розпочалось виконання виконавчого листа щодо сплати ОСОБА_1 аліментів у твердій грошовій сумі, по 850 грн. щомісяця, зобов`язання по сплаті аліментів ОСОБА_1 не виконував, а тому виникла заборгованість в розмірі 44 719, 44 грн.

Оглянувши в судовому засіданні матеріали справи №1323/6581/2012, матеріали виконавчих проваджень та матеріали скарги №1323/6581/2012, провадження 4-с/456/1/2019, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Що стосується клопотання скаржника ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даною скаргою, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою про визнання дій державного виконавця неправомірними в частині нарахування ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів станом на 11.12.2018 у розмірі 41188,44 грн., визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця Дидик Н.І. від 12.12.2018 у ВП №55946959, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу на рішення, дію чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно зі ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів скарги від 14.03.2019, ОСОБА_1 стверджує, що про постанови старшого державного виконавця Дидик Н.І. від 12.12.2018 він дізнався 10.03.2019, коли отримав постанови старшого державного виконавця Дидик Н.І. від 12.12.2018 про обмеження у праві виїзду за кордон, обмеження у праві на полювання, користуванні зброєю та водіння транспортними засобами.

Однак наведені скаржником обставини не відповідають дійсності, з огляду на наступне.

Оглядом матеріалів справи №1323/6581/2012 встановлено, що 10.05.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Дидик Н.І. та просив скасувати постанови від 05.05.2018 про обмеження його у праві виїзду за кордон, обмеження у праві полювання, користування зброєю та користування транспортними засобами.

Ухвалою суду від 12.12.2018 провадження по вказаній скарзі закрито /а.с.126 справа №1323/6581/2012/.

12.12.2018 старшим державним виконавцем Дидик Н.І. винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві на полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолодженою зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Згідно роздруківки поштового відстеження з офіційного сайту «Укрпошта», яке наявне в матеріалах виконавчого провадження 55946959, старшим державним виконавцем Дидик Н.І. 13.12.2018 на адресу ОСОБА_1 скеровано постанови від 12.12.2018 про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; про тимчасове обмеження у праві на полювання; про тимчасове обмеження у праві на керування транспортними засобами; про тимчасове обмеження у праві на користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю. 01.01.2019 вказані постанови старшого державного виконавця Дидик Н.І. від 12.12.2018 ОСОБА_1 отримав особисто.

Оглядом матеріалів справи №1323/6581/2012, провадження 4-с/456/1/2019 встановлено, що 08.01.2019 представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 звернулась до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Дидик Н.І. та просить скасувати постанови від 12.12.2018, які є аналогічними по змісту постановам від 05.05.2018.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Шрамко Р.Т. від 01.02.2019 скаргу ОСОБА_1 повернуто останньому у зв`язку з неусуненням недоліків, вказаних в мотивувальній часині ухвали судді від 14.01.2019 /а.с. 15/.

Посилання скаржника на те, що на момент розгляду скарги, котра перебувала в провадженні судді Шрамко Р.Т., йому не було відомо про вказану справу, про постанови старшого державного виконавця Дидик Н.І. від 12.12.2018, про розрахунок заборгованості по сплаті аліментів станом на 11.12.2018 у розмірі 41188,44 грн. не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах вказаної справи є заява ОСОБА_1 від 23.01.2019, яку він особисто подав на адресу суду та вказує, що недоліки, вказані в ухвалі судді від 14.01.2019, ним усунуто, а тому просить задоволити скаргу та скасувати постанови старшого державного виконавця Дидик Н.І. від 12.12.2018.

14.03.2019 ОСОБА_1 повторно звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Дидик Н.І. та просить визнати дії державного виконавця неправомірними в частині нарахування ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів станом на 11.12.2018 у розмірі 41188,44 грн., скасувати постанови від 12.12.2018.

Аналізуючи доводи скарги, яка є предметом вказаного судового процесу та аргументи, викладені в скарзі від 02.01.2019, яка зареєстрована судом 08.01.2019 та перебувала в провадженні судді Шрамко Р.Т., суд приходить до висновку, що такі є аналогічними за змістом, матеріалам долученим скаржником до даної скарги, зокрема наявними є як постанови державного виконавця від 12.12.2018, так і розрахунок заборгованості станом на 11.12.2018, а відтак, суд приходить до висновку, що скаржник ОСОБА_1 01.01.2019 отримав спірні постанови, після чого 08.01.2019 його представник подала скаргу, про яку йому не могло бути невідомо, оскільки в матеріалах справи №1323/6581/2012, провадження 4-с/456/1/2019 наявною є його заява від 23.01.2019.

Відповідно до змісту ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути незаформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява № 39199/98, п. 62), «Воловік проти України» від 6 грудня 2007 року, заява № 15123/03.

У Рішенні в справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03 ЄСПЛ зазначено: «Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

В постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі №755/8494/16-ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

Відповідно до абзацу 3 п.22 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю „ДІД Коне" щодо офіційного тлумачення положень пункту 15 частини першої статті 37 Закону України „Про виконавче провадження" у взаємозв`язку з положеннями частини першої статті 41, частини п`ятої статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України, статті 115 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 1.3, 1.4 статті 1, частини другої статті 2, абзацу шостого пункту 3.7 статті 3 Закону України „Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

В постанові Великої палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 320/7888/16-ц вказано, що справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Тобто, і право на звернення зі скаргою, і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням.

Крім цього, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

Дійсно, у певних випадках про що йдеться у ст.ст. 127, 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк може бути поновлено судом.

Відповідно до вказаних вище норм закону, суду слід з`ясовувати чи пропущено особою строк на подання скарги та у випадку якщо так, чи є підстави для поновлення такого строку. Вказане стосується в особливому порядку випадків, коли рішення, дії чи бездіяльність оспорюються через значні проміжки часу, що має місце і у даному випадку.

Як вказано вище особа має право на оскарження дії, рішення чи бездіяльності державного виконавця у стислий десятиденний строк з дня, коли вона дізналась, або повинна була дізнатись про порушення її прав чи свобод.

Відповідно слід з`ясувати, коли заявник дізнався або міг дізнатись про оскаржувані ним рішення державного виконавця від 12.12.2018 та розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 11.12.2018, оскільки у випадку коли особа не дізналась або не могла дізнатись про такі, строк про який йдеться не слід вважати пропущеним.

Із матеріалів виконавчого провадження не вбачається дата ознайомлення скаржника з такими матеріалами. Однак, судом встановлено, що оскаржувані постанови старшого державного виконавця Дидик Н.І., Горняк В.Д. отримав 01.01.2019 особисто. Суд вважає, що саме з цього часу слід рахувати строк на звернення до суду зі скаргою. Суд вважає, що скаржник ОСОБА_1 набув право на звернення до суду зі скаргою на постанови від 12.12.2018 01.01.2019, незважаючи на відсутність в матеріалах виконавчого провадження розписки про ознайомлення з ними.

Жодних інших доводів про будь-які перешкоди, наявність об`єктивних, непереборних обставин, що перешкоджали скаржнику звернутися до суду, ним не наведено та доказів цього не представлено.

Причин ж, які б свідчити про поважність пропуску строку для подання скарги не наводилось та відповідно судом таких не встановлено.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою про визнання дій державного виконавця неправомірними в частині нарахування ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів станом на 11.12.2018 у розмірі 41188,44 грн., визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця Дидик Н.І. від 12.12.2018 у ВП №55946959.

А відтак, і про залишення без розгляду скарги в частині визнання дій державного виконавця неправомірними в частині нарахування ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів станом на 11.12.2018 у розмірі 41188,44 грн., визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця Дидик Н.І. від 12.12.2018 у ВП №55946959.

Крім того слід звернути увагу на наступні обставини справи.

15.05.2019 представник скаржника, адвокат Андрейків Ю.Я., отримав копію вказаного відзиву старшого державного виконавця Дидик Н.І. та ознайомився із його змістом, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка останнього /а.с.79/.

20.05.2019 представник скаржника, адвокат Андрейків Ю.Я., подав на адресу суду уточнену скаргу та додатково вказав дві нові вимоги про визнання дій державного виконавця неправомірними в частині нарахування ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів станом на 30.04.2019 у розмірі 44719,44 грн. та зобов`язання державного виконавця здійснити і надати належний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.

Суд вважає, що оскільки з вказаними вимогами скарги представник скаржника ознайомився 15.05.2019, уточнену скаргу подав на адресу суду 20.05.2019, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що скаржник отримав копію вказаного розрахунку, а відтак, строки оскарження в цій частині дій державного виконавця, ОСОБА_1 не пропущено та в задоволенні вимог скарги в цій частині слід відмовити, з наступних підстав.

До матеріалів справи скаржником ОСОБА_1 долучено квитанції про сплату боргу по аліментах, зокрема квитанції на суму: 850, 00 грн. від 23.04.2019, 850, 00 грн. від 23.01.2019, 850, 00 грн. від 19.03.2019, 850, 00 грн. від 06.11.2018, 6 550, 00 грн. від 13.06.2018, 850, 00 грн. від 22.02.2019, 1 700, 00 грн. від 21.08.2018, 20 000, 00 грн. від 26.02.2018, 5 000, 00 грн. від 26.07.2017, 850, 00 грн. від 20.05. 2019, 1 700, 00 грн. від 23.10.2018.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах ВП 40631410 від 03.01.2019, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 08.06.2015 становила 39 641, 40 грн. починаючи з 26.07.2017 боржником в рахунок погашення заборгованості сплачено 5 000, 00 грн., 26.02.2018 20 000, 00 грн., 25.06.2018 6550, 00 грн., 21.08.2018 1 700, 00 грн., 23.10.2018 1 700, 00 грн., 06.11.2018 та 11.12.2018 по 850, 00 грн. внаслідок сплачених боржником сум залишилась заборгованість в сумі 2 811. 40 грн.

03.01.2019 старшим державним виконавцем Дидик Н.І. винесено постанову про закінчення ВП 40631410, оскільки згідно рішення суду від 07.09.2015 ОСОБА_1 зобов`язано сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі та зазначено, що заборгованість за даним виконавчим документом становить 2 861, 40 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах ВП 55946959 від 08.05.2019, у боржника ОСОБА_1 на момент відкриття даного ВП була заборгованість по сплаті аліментів по виконавчому провадженні АСВП 40631410 в сумі 2 861, 40 грн., в рахунок погашення такої боржником 23.01.2019, 22.02.2019, 19.03.2019 та 23.04.2019 сплачено по 850, 00 грн., а вказана заборгованість зменшилась до 311, 40 грн. З 09.06.2015 розпочалось виконання виконавчого листа щодо сплати ОСОБА_1 аліментів у твердій грошовій сумі, по 850 грн. щомісяця, зобов`язання по сплаті аліментів ОСОБА_1 не виконував, а тому виникла заборгованість в розмірі 44 719, 44 грн.

Надані скаржником та оглянуті в судовому засіданні копії 11 квитанцій на вказані вище суми, враховані старшим державним виконавцем Дидик Н.І при розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів, зокрема при розрахунку заборгованості 11.12.2018, 03.01.2019 та 08.05.2019, котрі є в матеріалах виконавчого провадження та були оглянуті в судовому засіданні.

Долучена скаржником ОСОБА_1 квитанція про сплату боргу по аліментах від 20.05.2019 не впливає на висновки суду щодо законності дій старшого державного виконавця Дидик Н.І., оскільки така сплата здійснена після проведення розрахунку заборгованості.

Таким чином встановлено, що, державним виконавцем, при розрахунку заборгованості станом на 08.05.2019, враховано сплачені скаржником ОСОБА_1 кошти в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів, а тому доводи скаржника щодо незаконних дій старшого державного виконавця Дидик Н.І. при розрахунку заборгованості в частині нарахування ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів станом на 30.04.2019 у розмірі 44719,44 грн. та зобов`язання державного виконавця здійснити і надати належний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів є необґрунтованими, а тому у задоволенні вказаних вимог скарги в цій частині слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. у справі № 18-рп/2012, п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішеннями ЄСПЛ у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Воловік проти України» від 03 квітня 2008 року, «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, постановою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 201/10398/16-ц, постановою Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі №755/8494/16-ц, постановою Великої палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 320/7888/16-ц, суд

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою про визнання дій державного виконавця неправомірними в частині нарахування ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів станом на 11.12.2018 у розмірі 41188,44 грн., визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця Дидик Н.І. від 12.12.2018 у ВП №55946959.

Скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження Стрийський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця неправомірними в частині нарахування ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів станом на 11.12.2018 у розмірі 41188,44 грн., визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця Дидик Н.І. від 12.12.2018 у ВП №55946959 залишити без розгляду.

В задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження Стрийський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця неправомірними в частині нарахування ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів станом на 30.04.2019 у розмірі 44719,44 грн. та зобов`язання державного виконавця здійснити і надати належний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя В. Л. Бучківська

Повний текст ухвали

виготовлено 31 травня 2019 року