П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ДОДАТКОВА)

15 травня 2019 року м. Київ

Справа № 357/2526/15-ц

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Кравець В.А., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

учасники спрпави: позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_4

відповідач ОСОБА_2

розглянувши заяву ОСОБА_3 , який діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Фізичної особи підприємця за позовом ФОП ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2018 року в задоволенні позову ФОП ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди- відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ФОП ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду та додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 січня 2019 року справу призначено до розгляду в судове засідання.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 в залишено без задоволення, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2018 року залишено без змін.

18 березня 2019 року представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій представник відповідача просив стягнути з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді апеляційної інстанції, в розмірі 7000 гривень.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Оскільки розгляд справи розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно до п.п. «б», «в» п.4 ч.1 ст. 382 ЦПК України, в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Наявними в справі письмовими доказами підтверджується, що представником позивача вищенаведені вимоги закону дотримані, оскільки ними до закінчення судових дебатів було зроблено заяву про стягнення витрат за професійну правничу допомогу, а докази про судові витрати ними подано до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Такої ж думки дотримується Верховний суд у постановах від 13 червня 2018 року по справі № 757/47925/15-ц та від 19 вересня 2018 року по справі № 361/6253/16-ц.

Верховний суд у постанові від 16 травня 2018 року по справі № 127/13154/16-ц зокрема зазначив, що доводи касаційної скарги щодо безпідставності відшкодування позивачу витрат на правову допомогу, оскільки його представник не залучався ухвалою суду, як особа, яка надає правову допомогу, є необґрунтованими.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суду при визначенні розміру компенсації слід ураховувати (а сторонам доводити) співмірність витрат на оплату послуг адвоката із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» п.131).

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Батура П.О. представляє інтереси ОСОБА_2 на підставі Договору про надання правової допомоги № 93/ц від 16 серпня 2018 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Компаньйон та партнери» та ОСОБА_2 , та ордеру на надання правової допомоги (том №1, а.с.99, Том 2, а.с.1 ).

Пунктом 8 зазначеного Договору розмір та порядок оплати гонорару визначається в Додатку №1 до договору.

Пунктом 3 Додатку №1 передбачено, що сторони домовились, що вартість правничої допомоги у цивільній справі за годину роботи адвоката під час здійснення окремих процесуальних дій поза судовим чи в судовому засіданні становить 1000 грн.

Розрахунки за цим договором здійснюються шляхом перерахування клієнтом грошових коштів на поточний рахунок Об`єднання у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Адвокатського об`єднання, при цьому останньому надається копія документу, що підтверджує оплату.

Відповідно до акту про надання правничої допомоги від 15 березня 2019 року , складеного між виконавцем Адвокатським об`єднанням «Компаньйон та партнери», в особі керуючого Батури П.О. та замовником ОСОБА_2 . обсяг наданих послуг становить: ознайомлення з матеріалами справи, визначення, аналіз апеляційної скарги ФОП ОСОБА_4 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2018 року - 1, 5 год. (1500 грн.); вивчення, аналіз матеріалів справи, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2018 року, перевірка його на відповідність вимогам чинного законодавства - 1 год. (1000 грн.); підготовка та складання відзиву на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 до ОСОБА_2 - 2, 5 год. (2500 грн.); участь представника в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції з урахуванням проїзду представника з м. Біла Церква в м. Київ - судодень (2000 грн.) , а всього на суму 7000 гривень (т. 2, а.с.29)

При цьому документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. (за квитанцією № від 15 березня 2019). (т. а.с. 31).

Зважаючи на вимоги ст.ст. 141, 382 ЦПК України та виходячи із доведеності понесених ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 гривень, суд вважає необхідним вирішити питання розподілу судових витрат наступним чином - стягнути з ФОП ОСОБА_4 в рахунок відшкодування понесених ОСОБА_2 судових витрат за надання правової допомоги у розмірі 7000 гривень.

Керуючись ст.ст. 268, 270, 389, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_3 , який діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового у справі за позовом ФОП ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди- задовольнити.

Стягнути з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді апеляційної інстанції, в розмірі 7000 гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.М. Стиржеус

Судді: В.А. Кравець

О.І. Шкоріна