Справа № 344/7647/17
Провадження № 22-ц/4808/669/19
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Бойчука Л.М.

з участю позивача - ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представника філії ПАТ «Прикарпаттяобленерго» Івано-Франківський район електричних мереж Дмитрука О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до філії ПАТ «Прикарпаттяобленерго» Івано-Франківський район електричних мереж про зобов`язання здійснити демонтаж траси з фасаду будинку та привести до попереднього стану, стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу, з апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2019 року, ухвалене суддею Пастернак І.А.

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

У червні 2017 року позивач звернувся з позовом до відповідача про зобов`язання здійснити демонтаж траси з фасаду будинку, приведення до попереднього стану, стягнення 20000 гривень завданої моральної шкоди та витрати на правову допомогу.

Позивач заявлені вимоги обґрунтував тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 . В другій половині липня 2015 року, за відсутності співвласників будинку по АДРЕСА_2 та без їхньої згоди, відповідачем було прокладено силовий кабель електромережі по зовнішній стіні АДРЕСА_1 , а саме його квартири.

Позивач є інвалідом 2-ї групи, у його легенях є металеві предмети, тому маючи обґрунтовані побоювання, що кабель негативно впливає на його здоров`я, 09 вересня 2015 року звернувся до відповідача з вимогою демонтувати кабель, а стіни будинку привести до попереднього стану, на що отримав відповідь, що кабель прокладено по фасаду будинку згідно проекту та погоджено балансоутримувачем будинку КП «ЄРЦ». На звернення до КП «Єдиний розрахунковий центр» з інформаційним запитом отримав відповідь про відсутність звернення щодо прокладання кабельної мережі по фасаду житлового будинку

АДРЕСА_1. Будинок є пам`яткою архітектури початку 20 століття і в державному реєстрі нерухомих пам`яток України перебуває під охоронним №219-іф (110349). Відділ з питань охорони культурної спадщини надав висновок про те, що не надавав дозволів чи згоди на прокладення силового кабелю по стіні АДРЕСА_1. Таке прокладання може здійснюватися тільки за наявності дозволу органу культурної спадщини, тому дії є неприпустимими.

На звернення до відповідача 10 вересня 2015 року та 12 вересня 2015 року з приводу надання інформації про об`єми протікання електричної енергії по кабелю з метою визначення шкідливості впливу отримав відповідь, що це комерційна таємниця, однак у цій же відповіді є інформація про те, що електричне поле, в залежності від його рівня, може здійснювати шкідливий вплив на людину.

23 вересня 2016 року повторно вимагав у відповідача демонтувати силовий кабель, однак йому надано відповідь, що таке прокладання кабелю здійснено згідно проекту та погоджено з балансоутримувачем.

Зазначає, що ним вжито всіх заходів досудового врегулювання спору. Прокладення кабелю безпосередньо порушує його права та інтереси на безпечні для здоров`я і життя умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище, через неправомірні дії відповідача порушується його право користування квартирою, а також завдано моральну шкоду внаслідок постійних переживань.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 04 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано філію ПАТ «Прикарпаттяобленерго» привести фасад АДРЕСА_1 до попереднього стану, який існував до прокладення траси ЛЕП-0,4 кВ шляхом демонтажу траси ЛЕП-0,4 кВ з фасаду будинку, стягнуто з філії ПАТ «Прикарпаттяобленерго» на користь ОСОБА_1 2000 гривень моральної шкоди.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відділ охорони культурної спадщини не надавав дозволів чи згоди на прокладання силового кабелю по стіні пам`ятки і не розглядав технічної документації щодо таких робіт. Неправомірними діями відповідача порушено право позивача користування своїм майном (квартирою). Порушено спокій позивача, він став знервованим, страждає безсонням. Змушений витрачати свій вільний час для вирішення даного питання, звертаючись з численними листами до різних інстанцій.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У квітні 2019 року представник ПАТ «Прикарпаттяобленерго» на дане рішення подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та суперечать нормам матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном, однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази та посилання на обставини, які підтверджують факт порушення права власності ОСОБА_1 , в тому числі, права користування квартирою.

Відповідно до стандартних умов приєднання №24-158/2015 по АДРЕСА_8 прокладено ЛЕП-0,4 кВ по фасаді АДРЕСА_1 згідно робочого проекту, який погоджено з усіма зацікавленими сторонами, в тому числі і балансоутримувачем АДРЕСА_1 КП ЄРЦ.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що житловий будинок АДРЕСА_1 занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та він не наділений повноваженнями заявляти вимоги щодо питань охорони культурної спадщини.

Судом не з`ясовано, ким прокладено кабель ЛЕП-0,4 кВ по фасаду будинку та яку шкоду завдано будинку.

Відсутність на будинку охоронних знаків та встановлення охоронних зон не дало змогу підрядній організації визначити, що роботи проводяться саме на об`єкті, на який поширюється дія ЗУ «Про охорону культурної спадщини». Крім цього, в законі немає абсолютної заборони на використання об`єктів культурної спадщини, позивачем не надано жодних доказів порушення режимів використання об`єкту, встановлених органами охорони культурної спадщини.

Згідно листа ДУ «Інститут громадського здоров`я ім. О.М. Марзєєва НАМН України» №23/1112 від 05 квітня 2018 року, кабельна лінія потужністю 0,4 кВт відноситься до звичайних ліній побутового електропостачання невеликої потужності, яка при певних умовах може створювати магнітне поле промислової частоти (50 Гц). На даний час санітарними нормами, а саме «Державними нормами і правилами захисту населення від впливу електромагнітного випромінювання, ДСНіП №239-96» не передбачені нормативи по магнітному полю промислової частоти (50 Гц).

Апелянт вважає, що прокладення кабелю потужністю 0,4 кВт, який відноситься до звичайних ліній побутового електропостачання невеликої потужності, по фасаду будинку, жодним чином не порушує вимог ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» та «Державних норм і правил захисту населення від впливу електромагнітного випромінювання, ДСНіП №239-96».

У зв`язку з тим, що відповідач діяв виключно в межах чинного законодавства, а позивач не навів жодних мотивів спричинення шкоди винними діями товариства, причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідача, та зазначив лише загальні міркування та власні домисли, заявлені ним вимоги є безпідставними.

Крім цього, суд не залучив до справи власника об`єкта квартири АДРЕСА_6 як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Короткий зміст відзиву

Представник ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, просив оскаржуване рішення залишити без змін. Зазначив, що згідно свідоцтва про право власності від 24 листопада 2006 року, виданого Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду, ОСОБА_1 є співвласником квартири. Згідно рішення Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року без згоди власників квартир будь-які роботи, що стосуються конструктивних елементів зовнішнього та внутрішнього благоустрою, потребує згоди співвласників будинку, якої у відповідача не було. Також відповідач не мав погодження балансоутримувача, адже згідно листа від 27 жовтня 2015 року у КП ЄРЦ відсутні дозвільні документи та відсутні звернення щодо прокладання кабельної мережі по фасаду житлового будинку

АДРЕСА_1. Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності від 24 листопада 2006 року, виданого Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду, ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_7 на підставі розпорядження міського голови від 21 листопада 2006 року №645-р.(а.с.5).

Згідно копій листів директора філії ПАТ «Прикарпаттяобленерго» Івано-Франківський РЕМ №024-1680 від 21 вересня 2015 року та №024/1740 від 28 вересня 2016 року, відповідно до стандартних умов приєднання №24-158/2015 року, по АДРЕСА_8 було прокладено ЛЕП-0,4 кВ по фасаді АДРЕСА_1 . Прокладення траси ЛЕП по фасаді АДРЕСА_1 здійснено згідно проекту та погоджено балансоутримувачем АДРЕСА_1 - КП «ЄРЦ» (а.с.7, 16).

Згідно копії листа №01-01/2009 від 27 жовтня 2015 року, виданого КП «ЄРЦ» встановлено, що у КП «ЄРЦ» відсутні дозвільні документи та відсутні звернення щодо прокладання кабельної мережі по фасаду житлового АДРЕСА_1 (а.с.8).

Відповідно до висновку №20/27-13 від 26 січня 2016 року, виданого відділом з питань охорони культурної спадщини ВК Івано-Франківської міської ради встановлено, що будинок АДРЕСА_1 є пам`яткою архітектури початку 20 століття і в Державному реєстрі нерухомих пам`яток України перебуває під охоронним № 219-іф (110349). Всі зміни, доповнення, втручання у характер пам`ятки повинні відбуватись виключно з погодження відповідних органів охорони культурної спадщини.

Відділ не надавав дозволів чи згоди на прокладання силового кабелю по стіні пам`ятки і не розглядав технічної документації щодо таких робіт (а.с. 10).

Позиція суду апеляційної інстанції

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши представника апелянта, який вимоги скарги підтримав, позивача та його представника, які вимоги скарги, заперечили, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1-4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Спір у справі виник у зв`язку з монтажем силового кабелю електромережі філією ПАТ «Прикарпаттяобленерго» «Івано-Франківський район електричних мереж» на зовнішній стіні квартири позивача.

За змістом ст. ст. 80, 95, 96 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

Суд першої інстанції вирішив вказаний спір по суті, постановив зобов`язати філію ПАТ «Прикарпаттяобленерго» «Івано-Франківський район електричних мереж» вчинити дії, стягнув 2000 гривень завданої моральної шкоди і понесені позивачем судові витрати не взявши до уваги, що згідно ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Тобто, суд першої інстанції розглянув справу та задовольнив частково позов до відповідача, який не має встановленого законом цивільного процесуального права та обов`язку сторони згідно ст. ст. 46 - 49 ЦПК України, а апелянт у даній справі, як юридична особа, яка може бути відповідачем за правовідносинами між сторонами, був позбавлений одного із принципів цивільного судочинства - змагальності сторін.

За наданими апелянтом додатковими письмовими поясненнями та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, стан юридичної особи зареєстровано за ПАТ «Прикарпаттяобленерго», АТ «Прикарпаттяобленерго», дані про наявність статусу юридичної особи у філії ПАТ «Прикарпаттяобленерго» «Івано-Франківський район електричних мереж» відсутні.

Згідно п. 1.3-1.4 розділу І Положення про філію ПАТ «Прикарпаття обленерго» «Івано-Франківський район електричних мереж», затвердженого протоколом №18 від 12 квітня 2017 року, філія є структурним підрозділом засновника та не має прав юридичної особи.

Відповідно до змісту ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Однак, позивач та суд першої інстанції не звернули належної уваги на зазначені обставини справи, вимоги матеріального та процесуального права, тому суд передчасно без залучення до участі у справі належного відповідача з відповідною цивільною правоздатністю вирішив спір по суті.

Оскільки апеляційний суд не має повноважень залучити належного відповідача до участі у справі на стадії апеляційного провадження, то вирішуючи справу в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що вимоги пред`явлені ОСОБА_1 до філії ПАТ «Прикарпаттяобленерго» Івано-Франківський район електричних мереж, яка не є юридичною особою і не має цивільної процесуальної правоздатності, задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає можливим вийти за межі доводів апеляційної скарги, скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову у зв`язку з пред`явленням позову до неналежного відповідача.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до філії ПАТ «Прикарпаттяобленерго» Івано-Франківський район електричних мереж про зобов`язання здійснити демонтаж траси з фасаду будинку та привести до попереднього стану, стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлено 05 червня 2019 року.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта