Номер провадження: 22-ц/813/3403/19
Головуючий у першій інстанції Салтан Л. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А.П.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвоката Соловйова Дмитра Ігоровича на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , який здійснює підприємницьку діяльність під назвою „Госпіталь ветеринарної медицини „ІНФОРМАЦІЯ_1" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року представник ОСОБА_3 адвокат Дячук Павло Миколайович звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ФОП ОСОБА_1 , який здійснює підприємницьку діяльність під назвою Госпіталь ветеринарної медицини ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування вартості лікування собаки у розмірі 10 110 гривень 82 коп., що складається з понесених витрат на лікування в клініці Госпіталь ветеринарної медицини ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2 700, 92 коп та 7 409, 90 грн в клініці Експерт ветеринар Ексвет.

Крім того, просить стягнути з відповідача грошове відшкодування витрат на приїзд з м.Харків до м.Одеси та з м.Одеси до м.Харків у розмірі 4 200 грн.; грошове відшкодування витрат на оренду житла на дванадцять діб в м.Одесі у розмірі 4800 грн.; грошове відшкодування вартості ліків та медичних засобів у розмірі 3800 грн.; грошове відшкодування завдання шкоди здоров"ю тварини у розмірі 10 000 грн. та моральшу шкоду у розмірі 5000 грн.

В обгрунтування позову, позивач зазначає, що ОСОБА_3 є власником собаки породи Той- Терьєр .

На початку 2017 року тварина почала погано пересуватися, були підозри на суглобні захворювання. В м.Харкові встановити діагноз не вдалося, працівники Харківських ветеренарних закладів порекомендували звернутися до Одеського ветеренарного закладу „ІНФОРМАЦІЯ_1".

19 січня 2017 року позивач прибула до м.Одеси до Госпіталю ветеринарної медицини ІНФОРМАЦІЯ_1 для процедури відібрання у тварини синовіальної рідини для встановлення діагнозу відносно суглобів кінцівок.

У зв"язку з тим, що відібрання синовіальної рідини здійснюється під повним наркозом персоналом закладу було запропоновано ОСОБА_3 зробити узі серця тварини та провести аналіз крові, для того, щоб встановити, чи витримає тварина повний наркоз (навантаження на організм) та саму процедуру відбирання синовіальної рідини.

В цей же день було зроблено узі серця та аналіз крові, за результатами яких було встановлено можливість тварини перенести наркоз та процедуру відбирання синовіальної рідини.

Проведення процедури було призначено на 21 січня 2017 року.

За словами ветеринара Госпіталю ветеринарної медицини ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 вказана процедура мала продовжуватися приблизно 3-5 хвилин.

Однак, 21 січня 2017 року, в процесі здійснення процедури відібрання синовіальної рідини під повним наркозом стан здоров"я тварини погіршився.

Спочатку персонал закладу повідомив ОСОБА_3 , що тварину треба залишити на деякий час в клініці, а приблизно через годину повідомили, що тварину не можуть повернути, оскільки в неї відкрилася внутрішня та зовнішня кровотеча, що стало підставою до переведення тварини до реанімаційного відділення інтенсивної терапії.

Приблизно о 05.00 годині ранку 22.01.2017 року стан тварини почав ще більше погіршуватися, у зв"язку з чим лікарем було запропоновано усипити тварину, так як відсоток на її одуження дуже замалий.

Викладені обставини стали підставою звернення позивача в цей же день до клініки Ексвет.

При цьому, позивач повністю розрахувалася з Госпіталем ветеринарної медицини ІНФОРМАЦІЯ_1, при тому, що відібрання синовіальної рідини та встановлення діагнозу в цій клініці здійснено не було.

В клініці Ексвет, тварину відразу направили до реанімаційного відділення. Працівниками клініки Ексвет вдалось врятувати тварину від смерті, однак загальний стан здоров"я тварини погіршився.

Станом на теперішній час тварина хворіє артозом (руйнування суглобів кінцівок) та пересувається за допомогою накладних протезів, а вилікувати від артозу її неможливо, у зв"язку з пошкодженням її здоров"я в Госпіталі ветеринарної медицини ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, як було встановлено в закладі Ексвет , під час лікування в Госпіталі ветеринарної медицини ІНФОРМАЦІЯ_1 тварина отримала захворювання геморагічним гастроентероколітом та гострим панкреатитом.

При зверненні до Госпіталю ветеринарної медицини ІНФОРМАЦІЯ_1 та проведення аналізів, таких захворювань у тварини не було. Однак, після введення тварини у наркоз та проведення процедури відібрання синовіальної рідини, працівниками Госпіталю ветеринарної медицини ІНФОРМАЦІЯ_1 було пошкоджено здоров"я тварини.

Вказаними діями відповідача, позивачеві було завдано моральну шкоду, оскільки тварина є членом її родини.

Викладені обставини стали підставою звернення до суду.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 , який здійснює підприємницьку діяльність під назовою «Госпіталь ветеринарної медицини «ІНФОРМАЦІЯ_1» на користь ОСОБА_3 грошове відшкодування лікування собаки породи «Руський Той-Терьер» у розмірі 10110 грн. 82 коп., що складається з: понесених витрат «Госпіталь ветеринарної медицини «ІНФОРМАЦІЯ_1» в розмірі 2700 грн. 92 коп. та понесених витрат у закладі «Ексвет» у розмірі 7409 грн. 90 коп.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 , який здійснює підприємницьку діяльність під назовою «Госпіталь ветеринарної медицини «ІНФОРМАЦІЯ_1» на користь ОСОБА_3 грошове відшкодування вартості ліків та медичних засобів на лікування собаки породи «Руський Той - Терьер » у розмірі 3800 грн.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 , який здійснює підприємницьку діяльність під назовою «Госпіталь ветеринарної медицини «ІНФОРМАЦІЯ_1» на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн.

Стягнути з ФОП ОСОБА_1 , який здійснює підприємницьку діяльність під назовою «Госпіталь ветеринарної медицини «ІНФОРМАЦІЯ_1» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвокат Соловйов Дмитро Ігорович подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першою інстанцією норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дані хвороби з"явилися у собаки внаслідок (під час) лікування її у Госпіталі ветеринарної медицини ІНФОРМАЦІЯ_1.

З таким висновком колегія суддів погоджується.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 є власником собаки породи Російський Той- Терьєр , що підтверджується міжнародним ветеринарним паспортом № 01313720 (а.с.43-47).

19 січня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Госпіталю ветеринарної медицини ІНФОРМАЦІЯ_1 зі скаргами на артрит у собаки.

При її огляді, ветеринарним лікарем було запропоновано провести діагностику, щоб виключити у тварини інфекційну етиологію артрита, а потім призначити медикаментозну терапію (а.с.48).

Після проведення діагностики лікарем було встановлено, що протипоказань для наркозу у собаки не виявлено (а.с.49 зворотня сторона/довідка від 20.01.2017 року).

Відповідно довідки від 21.01.2017 року а.с.50, у собаки після наркозу з"явилася кров в калових масах, а через три години домішки крові та слизу, з 12.00 години випаюється фосфалюгель і проводиться інфузія, в 14.30 годин розлад шлунку геморагічний, загальний стан в"ялий, сеча насичено жовтого кольору. З моменту наркозу на протязі дня собака на інфузії рінгера і глюкози та інших препаратів (а.с.50).

Відповідно довідки від 21.01.2017 року а.с.50 (зворотня сторона), стан здоров"я собаки важкий, присутній діурез, з моменту анестезії у собаки трьохразова рвота, діарея з меленою, прогноз сумнівний, рекомендовано, щоб собака знаходилася під наглядом лікаря.

Відповідно до довідки від 21.01.2017 року а.с.51, у собаки продовжується геморагічний розлад шлунку, температура ректальна на протязі дня 38.2-38.8.

Відповідно довідки від 21.01.2017 року а.с.51 (зворотня сторона) у собаки вночі була двухразова рвота, після препарату осетрону рвота через 45-60 хвилин, тричі рідкий стул з домішками крові.

Відповідно довідки від 21.01.2017 року а.с.52, при дослідженні, у собаки виявлені лімфоцити, еритроцити, нейтрофілати, без ознак атипії, що характерно запальному процесу.

22.01.2017 року позивач забрала собаку з Госпіталю ветеринарної медицини ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою а.с.53 та того ж дня звернулася за допомогою до клініки Експерт Ветеринар Ексвет .

При цьому, згідно квитанцій, на лікування собаки, позивач сплатила Госпіталю ветеринарної медицини ІНФОРМАЦІЯ_1 2700,92 грн.

Згідно висновків ветеринарного центру Ексвет від 22.01.2017 року у собаки наявні ознаки гострого панкреотиту, гастроентероколиту, нефриту, ендометриту зі скупченням рідини.

При цьому, при дослідженні собаки лікарем Госпіталю ветеринарної медицини ІНФОРМАЦІЯ_1, вищезазначених хвороб у собаки виявлено не було, на підставі чого можна зробити висновок, що собака їх могла отримати під час перебування у клініці ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, сам відповідач та його представник не заперечують, що стан собаки міг погіршитися під час введення анестезії.

З наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності вини в діях відповідача.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є , зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Доводи апеляційної скарги, що ветеринарний центр Ексвет не є експертною установою та що його висновки не повинні розцінюватися судом як доказ того, що собака отримала ряд захворювань під час перебування її у клініці ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є спроможніми оскільки, під час дослідження собаки лікарем госпіталю ІНФОРМАЦІЯ_1 у собаки дані захворювання виявлені не були та діагностовані ветеринарним центром Ексвет, куди собаку було перевезено з клініки ІНФОРМАЦІЯ_1 після пропозиції від клініки усипити собаку з посиланням на примарність шансів на її одужання у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я тварини після початку її лікування у клініці.

Оскільки апелянт не ставить під сумнів достовірність результатів клінічного обстеження стану собаки проведеного клінікою ІНФОРМАЦІЯ_1 перед початком її лікування, відповідно до якого у тварини, яка належить позивачу, не були діагностовані ознаки гострого панкреотиту, гастроентероколиту, нефриту, ендометриту зі скупченням рідини, а також не заявляє клопотання про призначення судової ветеринарної експертизи, відсутні підстави для прийняття до уваги доводів апелянта про помилковість висновку суду щодо обгрунтування наявності причинно-наслідкового зв`язку між лікуванням собаки, належної позивачу, в клініці «ІНФОРМАЦІЯ_1» та захворюваннями діагностованими ветеринарним центром Ексвет після переміщення туда собаки з клініки «ІНФОРМАЦІЯ_1».

При цьому, доводи апеляційної скарги про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між виявленими у собаки захворюваннями геморагічним гастроентероколітом та гострим панкреотитом після введення тварини у наркоз та проведення процедури відібрання синовіальної рідини не спростовують відповідних висновків суду, оскільки згідно довідок, які є в матеріалах справи, стан у собаки погіршився саме після введення його в наркоз та під час процедур відібрання синовіальної рідини, що до речі не заперував і сам відповідач, який у разі незгоди з представленими доказами має доводити їх неспроможність у встановленому порядку.

Проте, відповідач не спростував доводів позивача та з відповідним клопотанням про призначення відповідної експертизи не звертався.

Доводи апеляційної скарги, що згідно висновків ветеринарного закладу Ексвет, власником собаки зазначений ОСОБА_11 , а не ОСОБА_3 , що викликає сумніви, що у цій клініці перебував собака саме ОСОБА_3 , не є спроможніми, оскільки відповідно до вказаних висновків ветеринарного центру Ексвет, пацієнтом була собака Керрі, той терьєр, дівчинка, як зазначено в паспорті, а номер телефону вказаний ОСОБА_3 - НОМЕР_2 , такий самий, який значиться в документах від клініки ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи апеляційної скарги, що позивач могла дати собаці протиглистові препарати, що спровокували у неї інтоксикацію не приймаються до уваги, оскільки не доведені належними доказами (клінічними дослідженнями, експертним висновком) і по суті є припущеннями апелянта.

Щодо вакцинацій, то в ветеринарному паспорті собаки, вказані всі його щеплення.

Доводи апеляційної скарги, що позивач не вказує в чому саме полягає спричинена їй моральна шкода, якими саме діями відповідача вона спричинена, не приймаються судом до уваги, оскільки позивач є господарем собаки, вона про неї піклується, годує, лікує, з м.Харкова приїхала за допомогою в клініку відповідача до м.Одеси і після неефектичного лікування і пропозиції усипити собаку, змушена була у стресовому стані терміново шукати іншу клініку, бо собаці ставало все гірше, що підтверджується матеріалами справи. Викладені обставини дають підстави вважати, що позивачу було завдано моральну шкоду.

Право особи на відшкодування моральної шкоди, перш за все, гарантується Конституцією України (ст. 32, 56, 62).

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода, яка відшкодовується винною особою, може полягати:

- у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

- у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Також визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від:

1) характеру правопорушення;

2) глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації;

3) ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування;

4) інших обставин, які мають істотне значення.

Під час визначення розміру відшкодування також обов`язково дотримуватися принципів розумності і справедливості.

Отже, саме суд під час розгляду справи визначає, яка саме моральна шкода була завдана особі, якого розміру відшкодування доцільно визнати необхідним для неї та чи взагалі можна обставини, на які посилається потерпілий, вважати моральною шкодою.

Колегія суддів, погоджується з визначеною сумою моральної шкоди у розмірі 2000 гривень, вважає її розумною, доведеною та виваженою.

Інших доводів не наведено.

Таким чином, оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Між тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Поняття розумних строків розгляду справи в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нетотожне (неідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права. Право Європейського Суду з прав людини є «автономним» і його тлумачення Судом Конвенції не пов`язане з тлумаченням права національними судами.

ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СУД з прав людини оцінює «розумність» тривалості провадження з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв:

складність справи,

поведінка заявника та відповідних органів влади,

а також важливість предмета спору для заявника

(див., серед інших джерел, рішення у справі «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France) [ВП], заява № 30979/96, п. 43, ECHR 2000-VII). Українські справи: « Світлана Науменко проти України», рішення від 09 листопада 2004 року; «Меріт проти України», рішення від 30.03.2004 року; «Єфименко проти України», рішення від 18 липня 2006 року, «Івань та інші проти України», рішення від 12 січня 2017 року, п.п.7, 8; «Аніфер проти України», рішення від 26 липня 2018 року п.6, та інші.

В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.

У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством.

З початку січня 2019 року по 22.05.2019 року внаслідок автоматизованого розподілу до судді Таварткіладзе О.М. надійшло 460 справ.

З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці і т.п.), суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження у справі, призначити справу до розгляду, вирішити інші процесуальні питання, пов`язані з розглядом справи, та розглянути справу у строки, передбачені національним законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвоката Соловйова Дмитра Ігоровича - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст судового рішення складено: 22.05.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін