Справа № 703/661/17
08 лютого 2019 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Опалинської О.П.
при секретарі судового засідання Харченко М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 січня 2015 року помер ОСОБА_3, після його смерті якого відкрилася спадщина на 1/3 частину трьохкімнатної квартири №15 будинку № 4 а по вул. Трипільська в м. Сміла Черкаської області. Спадщину після його смерті прийняв він та відповідач по справі оскільки проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини та подали заяви до нотаріальної контори про її прийняття. Приватним нотаріусом Смілянського міського округу йому відмовлено в оформленні права на спадщину та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що відсутній втрачений правовстановлюючий документ на квартиру, а тому він змушений звернутися до суду із заявою про визнання права власності на спадкове майно за законом.
13 листопада 2017 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог та просив встановити факт, що ОСОБА_3 належить на праві власності 1/3 частина в квартирі АДРЕСА_1 а в м. Сміла, згідно свідоцтва про право власності від 20 січня 2008 року за номером 575 РН та визнати за ним право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 а в м. Сміла Черкаської області.
21 січня 2019 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просив визнати, що частки у праві спільної сумісної власності співвласників на квартиру № 15 по вул. Трипільська (Комунарська) 4 а, в м. Сміла Черкаської області становлять по 1/3 частині кожному та визнати за ним право власності на 2/3 частин квартири № 15 по вул. Трипільська (Комунарська) 4 А в м. Сміла Черкаської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3
Позивач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав.
Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про день і час розгляду справи повідомлялася вчасно і належним чином. Будь - яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Ця обставина підтверджується матеріалами поштової кореспонденції та оголошеннями на офіційному веб сайті суду.
Згідно ч.8 ст.178ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.
Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб,прав та інтересів юридичних осіб,інтересів держави.
Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
02 січня 2015 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії 1-СР №247822, яке видане 03 січня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області (а.с.5).
Як вбачається з свідоцтва про народження серія І-ЯК № 680308 виданого РАЦС м. Сміла Черкаської області 27 вересня 1969 року, батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 16).
З довідки АСЖБ «Комунар» № 179 від 13 лютого 2017 року вбачається, що ОСОБА_3 на день смерті був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2 (Комунарська), 4-а, кв. 15, разом з ним проживали та були зареєстровані дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 (а.с. 18).
Згідно свідоцтва на право власності на нерухоме майно виданого 27 грудня 2007 року № 575-РП виконавчим комітетом Смілянської міської ради квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 (а.с. 11).
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 лютого 2017 року приватний нотаріус Смілянського міського нотаріального округу ОСОБА_4 відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки останній не надав правовстановлюючий документ на 1/3 частину квартири № 15 по вул.. Трипільська (Комунарська) 4-а в м. Сміла Черкаської області (а.с. 17).
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особа яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Як передбачено ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обовязки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Статтею 1270 ЦК України визначено, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.
Статтею 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Як зазначено в ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року N 2482-XII не визначено умов, за яких один із членів сім'ї може отримати більшу або меншу частку в приватизованому житлі. Частки в жилому приміщенні кожного з повнолітніх членів сім'ї, яким передається у власність займана квартира (будинок) є рівними.
Оскільки, у свідоцтві про право власності на нерухоме майно не зазначено розмір часток співвласників, відтак, суд приходить до беззаперечного висновку, що вони є рівними та складають по 1/3 частці кожного.
Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.
На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.
Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
У відповідності до положень ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5, органи БТІ у разі втрати або зіпсування свідоцтва про право власності за заявою власника (власників) або уповноваженої ним (ними) особи, до якої додається опубліковане в пресі повідомлення про недійсність втраченого або зіпсованого свідоцтва про право власності мали право видавати дублікат свідоцтва про право власності. Однак, з 1 січня 2013 року вищевказане положення втратило свою чинність, а тому отримати дублікат втраченого реєстраційного посвідчення на право власності на частину квартири є неможливим.
Пунктом 66 постанови КМУ від 25 грудня № 1127 в редакції постанови КМУ від 23 серпня 2016 року № 553 «Про порядок реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначено, що для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу.
Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про субєкта права власності - спадкодавця з обовязковим зазначенням відомостей про смерть такої особи.
Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.
Враховуючи відсутність у спадкоємця ОСОБА_1 оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно та державну реєстрацію права власності на нього, не визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4 а, в м. Сміла Черкаської області, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та не суперечать нормам чинного законодавства, відтак підлягають до задоволення.
За таких обставин суд приходить до беззаперечного висновку, що невизнане право позивача підлягає захисту в судовому порядку.
На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст. 15, 16,181, 182, 334, 355, 368, 372, 392,1216,1217, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 4,12 76, 81, 89, 247, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, п. 66 постанови КМУ від 25 грудня № 1127 в редакції постанови КМУ від 23 серпня 2016 року № 553 «Про порядок реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.
Визначити, що частки співвласників ОСОБА_3, який помер02 січня 2015 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у квартирі №15 по вул. Трипільська (Комунарська), 4-а, в м. Сміла Черкаської області кожного складають по 1/3 частині.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини трьохкімнатної квартири № 15 по вул. Трипільська (Комунарська), 4-а, в м. Сміла Черкаської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його отримання.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем в 30-денний строк з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та житель ІНФОРМАЦІЯ_3 (Комунарська), 4-а, кв. 15, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії СТ № 421268 виданий Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 30 травня 2014 року.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована та жителька м. Сміла, вул. Трипільська (Комунарська), 4-а, кв. 15, РНОКПП НОМЕР_2.

Головуючий О.П.Опалинська