Ухвала

Іменем України

22 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 2218/6248/11

провадження № 61-605ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В.І., розглянув касаційну скаргу першого відділу виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 червня 2018 року у складі судді Салоїд Н. М., та постанову Хмельницького апеляційного суду від 26 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Талалай О. І., Корніюк А. П., П'єнти І. В., у справі за скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконною бездіяльності визнання незаконною бездіяльності бездіяльність державного виконавця, посадових осіб Першого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницький і Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із скаргою про визнання незаконною бездіяльності державного виконавця, посадових осіб Першого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницький і Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Скарга мотивована тим, що на виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2012 року були видані виконавчі листи про зобов'язання ОСОБА_6 за власний рахунок усунути перешкоди у користуванні частиною конструктивних елементів будинку та прибудинковою територією загального користування, які знаходяться на місці побудови ним окремого входу в належне нежитлове підвальне приміщення та влаштуванні конструкції навісу над цим входом, шляхом знесення побудованого окремого входу та конструкції навісу з приведенням ніш світлових вікон та зовнішнього вигляду фасаду будинку до проектного; усунути перешкоди у користуванні підвальним приміщенням шляхом зняття замків із дверей при вході в підвальне приміщення; надати вільний безперешкодний доступ до інженерних мереж (комунікацій) будинку АДРЕСА_1

Державний виконавець першого відділу ДВС м. Хмельницького ГТУЮ у Хмельницькій області відповідно до наданих йому законом повноважень належним чином не організував виконання судового рішення. Ухвалами Хмельницького міськрайонного суду від 01 жовтня 2014 року, 29 січня 2015 року, 16 лютого 2016 року, 27 квітня 2016 року визнано бездіяльність державних виконавців та зобов'язано вжити заходів щодо виконання рішення суду.

Примусове виконання рішення суду було призначено на 17 листопада 2017 року, проте у визначений час державний виконавець не прибув для вчинення виконавчих дій, що підтверджується актом, складеним мешканцями будинку. Начальником першого відділу ДВС м. Хмельницькому і заступником начальника ГТУЮ у Хмельницькій області контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання судового рішення не здійснюється, у зв'язку з чим воно не виконується протягом п'яти років.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 просили суд визнати незаконною бездіяльність заступника начальника ГТУЮ у Хмельницькій області та начальника Першого відділу ДВС м. Хмельницького, державного виконавця Першого відділу ДВС м. Хмельницького, що виразились у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09 липня 2012 року.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 червня 2018 року, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 26 листопада 2018 року, скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано бездіяльність державного виконавця та начальника Першого відділу ДВС м. Хмельницького ГТУЮ у Хмельницькій області, яка виразилася у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09 липня 2012 року, неправомірною. У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що державним виконавцем всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» протягом тривалого часу після відновлення виконавчого провадження виконавчі дії не вчинялися, не здійснювались всі заходи відповідно до наданих йому законом повноважень для виконання рішення суду, а вчинені заходи проводились із невиправданим зволіканням, чим порушено права ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на виконання судового рішення, як стягувачів у виконавчому провадженні. Державний виконавець не забезпечив організацію примусового виконання рішення суду відповідно до наданих йому повноважень і не прибув у визначений ним час на місце проведення виконавчих дій, рішення суду не виконано.

При відхиленні аргументів апеляційної скарги про перебування матеріалів цивільної справи 2/2218/6248/11 на розгляді у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відсутності оригіналів виконавчих листів за кількома провадженнями на підтвердження відсутності бездіяльності державного виконавця апеляційний суд вказав, що державним виконавцем допущено бездіяльність у частині примусового виконання рішення суду за виконавчими листами (ВП №40308344 і ВП №40356829), які було пред'явлено до виконання.

Перший відділ виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області подав 28 грудня 2018 року засобами поштового зв'язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 червня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 листопада 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: сплатити судовий збір та надати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 23 січня 2019 року ці недоліки було усунуто.

В уточненій касаційній скарзі перший відділ виконавчої служби м. Хмельницького ГТУЮ у Хмельницькій області просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 червня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 26 листопада 2018 року і ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні скарги.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а також тим, що суди не взяли до уваги той факт, що примусове виконання рішення суду, призначене на 17 листопада 2017 року не відбулося через відсутність стягувачів. Виконавчі документи у справах № 2/2218/1508/2012 та № 686/2494/13 не були направлені судом виконавцю, оскільки зазначені справи перебували на розгляді у Вищому спеціалізованому суді з розгляду цивільних та кримінальних справ. Крім того, 14 березня 2018 року було повторно призначено проведення примусового рішення суду, а також з метою встановлення проектного вигляду будинку вживалися відповідні заходи та були залучені спеціалісти.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З урахуванням того, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5 на бездіяльність державного виконавця, посадових осіб Першого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницький і Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тому на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою першого відділу виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 червня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 26 листопада 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконною бездіяльності бездіяльність державного виконавця, посадових осіб Першого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницький і Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель