Єдиний унікальний номер 234/3782/17 Номер провадження 22-ц/804/1468/19

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 234/3782/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором займу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 02 квітня 2019 року (суддя Літовка В.В.),

встановив:

13 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором займу, посилаючись на те, що 13 жовтня 2014 року він уклав з ОСОБА_2 договір займу, згідно якого передав йому кошти у розмірі 70000 грн. з умовою їх повернення до 01 січня 2015 року. В зазначеній в договорі строк відповідач борг не повернув. Просив, уточнивши позовні вимоги, стягнути з відповідача на його користь суму боргу 70000 грн., 3% річних в сумі 4625,75 грн., суму з урахуванням індексу інфляції 52094 грн., судові витрати 1267,20 грн.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 02 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором займу залишено без розгляду.

З вказаною ухвалою не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що він не був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, у зв`язку з чим були відсутні підстави для залишення позову без розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки суд з додержанням норм процесуального права, дійшов правильного висновку про залишення позову без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник позивача ОСОБА_3 ., яка діє на підставі ордеру та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, в судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Губенко О.В. про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені телефонограмою, не з`явилася в призначені судові засідання 16 січня 2019 року та 02 квітня 2019 року без поважних причин, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, а тому наявні підстави для застосування положень пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України та залишення позову без розгляду.

З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він зроблений з порушенням норм процесуального права.

Згідно із частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із частиною 4 статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі статті 6 Конвенції).

Так у справі «Делькур проти Бельгії» (рішення від 17 січня 1970 року, скарга №2689/95) Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Беллет проти Франції» (рішення від 04 грудня 1995 року, серія А №333-Б) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу І Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Також згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У рішенні у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Отже, як свідчить позиція Європейського Суду з прав людини, надмірний формалізм суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, право на доступ до суду.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Частина 5 статті 223 ЦПК України зазначає, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Частинами 1, 2 статті 211 ЦПК України передбачено, що розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Законодавець передбачив право осіб, які беруть участь у справі, брати участь у судових засіданнях, а також гарантії реалізації цього права. Зокрема, частиною 1 статті 58 ЦПК України передбачено, що особа може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно із частинами 1-6 статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. (частина 11 статті 128 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що справа неодноразово призначалась до розгляду. 24 травня 2017 року суд закрив підготовче засідання та призначив справу до розгляду на 05 вересня 2017 року.

В судових засіданнях призначених на 05 вересня 2017 року (а.с. 25) та 08 грудня 2017 року (а.с.41-42) були присутні відповідно представники позивача ОСОБА_4 ., ОСОБА_3 ., сторони надавали пояснення по суті спору. За клопотанням представника відповідача ОСОБА_5 ухвалою суду від 22 грудня 2017 року (а.с.43) у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, яку проведено та висновок якої наявний в матеріалах справи (а.с.137-142). За заявою позивача ОСОБА_1 ухвалою суду від 16 лютого 2018 року у забезпечення позову накладено арешт на транспортні засоби відповідача (а.с. 54).

Розгляд справи, призначений на 16 січня 2019 року, не відбувся (а.с.160), відповідно до розписки від 20 листопада 2018 року ОСОБА_4 повідомлена про з`явлення до Краматорського міського суду на 14.00. год. 16 січня 2019 року (а.с.148).

В судове засідання, призначене на 02 квітня 2019 року позивач та його представник (а.с.160) не з`явились, про час та місце розгляду справи у зазначений день представники позивача повідомлені телефонограмою (а.с.157).

З огляду на викладене, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні вимог статті 128 ЦПК України, підтверджуючих повідомлення позивача про дату та час розгляду справи на 16 січня 2019 року та 02 квітня 2019 року.

Таким чином, про судові засідання, призначені на 16 січня 2019 року та 02 квітня 2019 року, позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 повідомлені не були, оскільки розписки про отримання повісток відсутні, а телефонограма не є належним документом, що посвідчує факт належного повідомлення позивача про день та час розгляду справи, а тому висновок суду першої інстанції щодо наявності підстави для застосування положень пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України не ґрунтується на обставинах справи.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про відсутність у суду першої інстанції підстав згідно із пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України залишати позовну заяву без розгляду.

З огляду на викладене суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача, підійшов формально до вирішення цього питання, адже матеріали справи свідчать, що останній вживаючи активні дії по наданню доказів, не втратив інтересу до справи. В даному випадку залишення позову без розгляду призведе до порушення права, визначеного Конституцією України, на доступ до правосуддя.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд дійшов висновків, що не відповідають обставинам справи, допустив порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, тому відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 379 ЦПК України це є підставами для скасування ухвали суду та повернення справ до того ж суду для продовження розгляду справи.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 02 квітня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста

Повний текст постанови складено 22 травня 2019 року

Суддя-доповідач І.В.Кішкіна