Справа № 161/8100/18 Головуючий у 1 інстанції: Гринь О. М.
Провадження № 22-ц/802/183/19 Категорія: 18 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Киці С.І.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

представника відповідача - Осадовського Р.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк", третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_5, про визнання поруки припиненою, за апеляційною скаргою представника відповідача Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" - Воронцова Дмитра Юрійовича на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» про визнання договору поруки, укладеного між сторонами 27 вересня 2007 року, припиненим на підставі статті 559 ЦК України.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що банк збільшив процентну ставку за користування кредитними коштами, які отримала позичальник ОСОБА_5 на підставі кредитного договору від 27 вересня 2007 року № 0, укладеного між ОСОБА_5 та відповідачем, в односторонньому порядку без узгодження з ним, як з поручителем, за договором поруки від 27 вересня 2007 року № 0/1, укладеним між ОСОБА_3 з однієї сторони та АКІБ «УкрСиббанк», - з іншої, спрямованим на забезпечення виконання ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати припиненою поруку за договором поруки № 0/1 від 27 вересня 2007 року, укладеним між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» в особі відділення №481 Волинського управління Західного регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк».

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2018 року позов у даній справі задоволено.

Постановлено визнати поруку припиненою за договором поруки №0/1 від 27 вересня 2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» в особі відділення №481 Волинського управління Західного регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк». Стягнуто із Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» в особі відділення № 481 Волинського управління Західного регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк» в користь ОСОБА_3 704 грн. 80 коп. понесених судових витрат.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, у якій через порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив рішення суду скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позову, позивач та третя особа на стороні відповідача в судове засідання не з'явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Апеляційну скаргу представника відповідача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін із наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» в особі відділення №481 Волинського управління Західного регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 0, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 10 000 доларів США на строк з 27.09.2007 року по 27 вересня 2028 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,9% річних на споживчі потереби (а. с. 6-9).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №0/1 (а. с. 10).

Як убачається із повідомлення, надісланого 19 лютого 2008 року на адресу позичальника ОСОБА_5, банк повідомив останню про те, що у разі порушення нею кредитної дисципліни, зокрема, неналежного виконання умов кредитного та/або договорів, за якими надано забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, він має право змінити розмір процентної ставки в сторону її збільшення(а. с. 87).

З довідки - розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом ОСОБА_5 станом на 17.11.2016 року за кредитним договором № 000 від 27.09.2007 року, починаючи з 31.03.2016 року кредитор АКІБ «УкрСиббанк» підвищив розмір процентної ставки за користування кредитом (а.с.13).

27 вересня 2016 року на адресу позичальника та поручителя банком було направлено дві вимоги про необхідність виконання зобов'язань за кредитним договором з повідомленням про загальну суму заборгованості станом на 26 вересня 2016 року (а. с. 90, 91).

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу).

За положеннями частини 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення.

Відповідно до п. 2.1. умов договору поруки, кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди до договору поруки щодо внесення відповідних змін (а. с. 10).

Згідно п. 5.7. умов договору листування між сторонами здійснюється шляхом направлення або надання однією стороною відповідних повідомлень (рекомендованих листів) іншій стороні на її адресу, що визначена як адреса для листування у розділі 6 договору поруки. Підтвердженням факту відправлення повідомлення (рекомендованого листа) є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення або отримання повідомлення. Сторони погодили, що адреса кредитора для листування, зазначена в договорі поруки, вважається місцем виконання сторонами своїх зобов'язань за договором (а. с. 10 - зворот).

Проте, як убачається із матеріалів справи, кредитор не повідомляв поручителя ОСОБА_3 про підвищення процентної ставки за користування кредитними коштами з 11,90 % до 23,80 %.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що такі зміни процентної ставки є збільшенням обсягу відповідальності поручителя у разі невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором в порядку, встановленому п.2.1, п.5,7 договору поруки.

Крім того, надіслання кредитором боржнику повідомлення № 142358 від 19 лютого 2008 року про можливість підвищення банком процентної ставки у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань не свідчить про належне повідомлення поручителя щодо підвищення процентної ставки за користування кредитними коштами.

Згідно із наданою банком довідкою-розрахунком заборгованості по процентам за користування кредитом від 17 листопада 2016 року процентна ставка за користування кредитом збільшилась з 31 березня 2016 року, у той час, як вимоги банку про сплату простроченої заборгованості були направлені позичальнику та поручителю лише 27 вересня 2016 року (а.с.90,91), тобто після спливу майже п'яти місяців з моменту підвищення процентної ставки.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зміна умов основного договору можлива лише за обов'язковим погодженням із сторонами у визначеному порядку, а у даному випадку відбулася зміна зобов'язань позичальника за договором про надання споживчого кредиту, яка призвела до значного збільшення обсягу відповідальності поручителя, що з урахуванням відсутності на це його згоди, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України дає підстави для припинення зобов'язання поруки

У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення процентної ставки навіть за згодою кредитора і боржника, але без згоди поручителя або без відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладання на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх обов'язків перед кредитором. Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 вересня 2013 р. у справі № 6-97цс13; постанова Верховного Суду України у справі 6-1161 цс 15 від 21.10.2015 р. (визнання поруки припиненою)).

Якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати, тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Коли в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини 1 статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки відповідно до п. 7 ч. 2ст. 16 ЦК України, оскільки це суперечило б положенням ст. 559 цього Кодексу(постанова Верховного Суду України від 21 листопада 2012 р. у справі № 6-134цс12).

Доводи апеляційної скарги не впливають на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" - Воронцова Дмитра Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 березня 2019 року.

Головуючий

Судді