У Х В А Л А

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 211/1443/17

провадження № 61-9752ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Публічне акціонерне товариство комерційний Банк «Приватбанк», Довгинцівський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 , Центр надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Довгинцівського, Жовтневого, Саксаганського та Тернівського районів міста Кривого Рогу, підпорядкований Управлінню державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області, про стягнення безпідставно набутих коштів,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про стягнення 107 720,00 грн безпідставно набутих коштів. Позов обґрунтовано тим, що 04 січня 2014 року між ним та відповідачем підписано договір про наміри, відповідно до пункту 1.1. якого, продавець ОСОБА_5 . зобов`язується укласти з покупцем ОСОБА_1 договір купівлі-продажу рухомого майна - автомобіля ВМW 523i легковий-седан-В. У цьому договорі зазначено, що основний договір має бути укладено протягом квітня 2014 року, але не пізніше 01 травня 2014 року. Відповідно до підпункту 2.1.4 пункту 2.1 договору про наміри, позивач виплатив відповідачу аванс у розмірі 4 000,00 доларів США, що за курсом Національного банку України еквівалентно 31 972,00 грн. Посилаючись на те, що відповідач своїх зобов`язань за договором не виконала, є боржником у виконавчому провадженні, а спірний автомобіль перепродано ОСОБА_3 , просив суд стягнути з ОСОБА_4 на 107 720,00 грн, що є еквівалентно 4 000,00 4 000,00 доларів США за курсом Національного банку України станом на 24 березня 2017 року.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 серпня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошити у сумі 107 720,00 грн, що еквівалентно 4 000,00 доларів США за курсом Національного банку України станом на 24 березня 2017 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нову постанову про відмову у позові.

08 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено що з 1 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення з відповідача на користь позивача 107 720,00 грн заборгованості за кредитним договором. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом також ураховано, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановлено і заявник на такі не посилається.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувана заявником постанова Одеського апеляційного суду від 29 березня 2019 року прийнята у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Публічне акціонерне товариство комерційний Банк «Приватбанк», Довгинцівський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 , Центр надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Довгинцівського, Жовтневого, Саксаганського та Тернівського районів міста Кривого Рогу, підпорядкований Управлінню державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області, про стягнення безпідставно набутих коштів відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник