Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Матвєєвої Ю. О. , за участю секретаря судового засідання Черноусова В.С., представника позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача Константинова І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису -

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , а саме встановити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 з покладанням на нього строком на 6 місяців обов`язків : 1) заборонити перебування у місці спільного проживання з ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_1 ; 2) заборонити наближатись на відстань ближче 100 метрів до місця проживання/перебування, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_3 ; 3) заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її в будь-який спосіб, спілкуватися з нею; 4) заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_3 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб. У обґрунтування заяви вказано, що з 2010 року заявниця перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, наразі триває процес розлучення. З березня 2018 року подружні стосунки припинені, вони продовжують мешкати за однією адресою, але ОСОБА_2 постійно погрожує вчинити фізичну розправу над нею, застосовує фізичне насильство, внаслідок чого вона перебуває в стані постійного стресу. ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за домашнє насильство. В січні 2019 року заподіяв їй тілесні ушкодження, що стало приводом для звернення в поліцію і внесення відомостей до ЄРДР за ч. 1 ст. 125 КК України. Вважає, що він створює загрозу для її життя, тому просить заяву задовольнити.

Заявниця в судове засідання не з`явилась, направила суду заяву про розгляд справи в її відсутність, її інтереси представляє адвокат Орєхов О.В., який в судовому засіданні підтримав вимоги заявниці та просив їх задовольнити, посилаючись на рішення суду, яким встановлені факти вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги заявниці не визнав, просив їх відхилити, пояснив, що в їх сім`ї існують звичайні побутові конфлікти внаслідок зловживання заявницею алкоголем. Він, з метою збереження сім`ї, намагається налагодити з нею стосунки, але вона викликає поліцію, працівники якої одразу складають протокол. Дійсно він притягувався до адміністративної відповідальності, але вважає це формальністю. Стосовно внесення відомостей до ЄРДР за ч. 1 ст. 125 КК України, це посилання наразі є неактуальним у зв`язку із закриттям кримінального провадження.

Представник заінтересованої особи адвокат Константинов І.В. підтримав заперечення ОСОБА_2 , зазначивши, що заявниця сама створює конфлікти, потім викликає поліцію, маючи єдину мету розірвати шлюб з ОСОБА_2 .. Просив відмовити у задоволенні заяви, оскільки підстав для видачі обмежувального припису немає.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали заяви про видачу обмежувального припису, дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до правил п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ст.1 цього Закону домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, у тому числі, на мати (батька) одного з подружжя (колишнього подружжя) та дітей подружжя (колишнього подружжя).

В силу положень ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. У відповідності до ч.3,4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 14 грудня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 , виданим 14 грудня 2010 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області.

Від шлюбу мають малолітніх дітей дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із наданою стороною заявника копією постанови Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 13 березня 2019 року суд пересвідчився, що ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 170 грн. за скоєння домашнього насильства стосовно ОСОБА_3 , які мали місце 22.01.2019 року о 18.30, 22.02.2019 року о 17.30, 03.03.2019 року о 15.00, 04.03.2019 року о 08.30.

Заявниця в своїй заяві стверджує, що ОСОБА_2 постійно чинить щодо неї психологічне та фізичне насильство, з приводу чого вона зверталась до Кальміуського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області.

Так, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000137 від 20.01.2019 року за заявою ОСОБА_3 розпочато кримінальне провадження за ст.125 ч.1 КК України відносно ОСОБА_2 .

Між тим, відповідно до постанови слідчого від 17 квітня 2019 року вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Постанова мотивована тим, що від ОСОБА_3 надійшла заява про закриття кримінального провадження стосовно її чоловіка ОСОБА_2 .

З ухвали Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 03 травня 2019 року вбачається, що в лютому 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. За клопотанням відповідача, який висловив незгоду із розірванням шлюбу та бажав зберегти сім`ю, 03 травня 2019 року сторонам надано строк на примирення тривалістю 1 місяць. Наступне судове засідання призначено на 21 червня 2019 року 09.00.

За приписами п.3, 6, 7, 8 ч.1, ст.1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

У відповідності до ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Дослідженням наданих заявницею доказів встановлено, що доводи заяви не знайшли свого підтвердження. Дійсно убачається наявність конфлікту між сторонами, відсутність бажання знайти компроміс та домовитись з певних сімейних питань. В теперішній час, коли подружжя перебуває у стадії розірвання шлюбу, проти якого заперечує чоловік, він, з метою збереження сім`ї, намагається спілкуватись з дружиною, яка не бажає іти на контакт і вважає його спроби налагодити стосунки, як прояв насильства в сім`ї. Суд, аналізуючи докази притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, звертає увагу на те, що ці факти мали місце вже після звернення заявниці до суду із позовом про розірвання шлюбу. При цьому, маючи малолітніх дітей, які постійно проживають з заявницею, вона ніяк не посилається на те, яким чином такі конфлікти впливають на їх життя та виховання, а мотивує тільки побоюваннями за свою небезпеку.

Виходячи з наведеного, суд не знаходить підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису.

В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 350-1 350-8, 352-355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису відмовити в повному обсязі.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня складання повного тексту, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом п`яти днів.

Суддя: Ю. О. Матвєєва