Провадження №2/760/1333/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді Усатової І.А.
при секретарі Мелешко О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування, -
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просила стягнути з ТДВ «СТ «Домінанта» суму невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 5721,83 грн., пеню за порушення строків виплати відшкодування у розмірі 768,92 грн., інфляційні втрати у розмірі 541,21 грн., 3 % річних у розмірі 142,02 грн., а всього: 7 173, 98 грн., судовий збір у розмірі 704,80 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 1 700,00 грн.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.01.2017 в м. Києві по вул. Маршала Гречка, 6 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ TF 69 YO», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з транспортним засобом «Mini Cooper R56», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Зазначено, що вказана ДТП сталася з вини водія ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Подільського районного суду м. Києва від 10.02.2017.
Вказала, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ЗАЗ TF 69 YO» д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП, була застрахована на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК/1425083 страховою компанією ТДВ «СТ «Домінанта».
Позивач зазначила, що в результаті ДТП їй була завдана майнова шкода, внаслідок пошкодження автомобіля.
Позивач посилалася на те, що нею повідомлено ТДВ «СТ «Домінанта» про ДТП та з метою отримання страхового відшкодування, вона 13.07.2017 звернулась до ТДВ «СТ «Домінанта» із заявою про виплату страхового відшкодування.
Вказала, що вказану дтп було визнано ТДВ «СТ «Домінанта» страховим випадком та прийнято рішення від 13.07.2017 №9061/1/ЦВ, визначено розмір страхового відшкодування у розмірі 5721,83 грн.
Однак, жодних виплат ТДВ «СТ «Домінанта» здійснено не було.
У зв`язку з простроченням виплати страхового відшкодування позивач вважає за доцільне стягнути з відповідача пеню в сумі 768,92 грн., 3% річних в сумі 142,02 грн. та інфляційні втрати за весь час прострочення в сумі 541,21 грн.
На підставі викладеного просила позов задовольнити.
Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29.05.2018 у справі відкрито спрощене позовне провадження.
Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05.09.2018 призначено справу до розгляду в судову засіданні з повідомленням сторін.
Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі позивача, позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ТДВ «СТ «Домінанта» в судове засідання свого представника не направила, про день і час розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Встановлено, що 09.09.2017 в м. Києві по вул. Маршала Гречка, 6 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілей «ЗАЗ TF 69 YO», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та «Mini Cooper R56», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який належить позивачу.
Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 10.02.2017 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.
За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП.
Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія ОСОБА_2 вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «ЗАЗ TF 69 YO», д.н.з. НОМЕР_1 , є єдиною винною особою, дії якої призвели до ДТП.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Mini Cooper R56» д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.
Ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності зі ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Отже, відповідно до зазначених вище норм, ОСОБА_2 зобов`язаний відшкодувати позивачу завдану шкоду.
Проте, встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , який керував автомобілем «ЗАЗ TF 69 YO», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта», відповідно до страхового полісу АК/1425083.
Відповідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).
12.01.2017 позивач звернулася до ТДВ «СТ «Домінанта» із заявою (повідомлення) про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення виплати страхового відшкодування.
13.07.2017 позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.
З матеріалів справи вбачається, що зазначену вищу дорожньо-транспортну пригоду було визнано ТДВ «СТ «Домінанта» страховим випадком та прийнято рішення від 13.07.2017 №9061/1/ЦВ, визначено розмір страхового відшкодування у розмірі 5721,83 грн.
Частиною 2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Відповідно до частини 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Разом з тим, відносини у сфері оцінки шкоди регулюються Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» № 1440 від 10.09.2003 року.
Згідно з частиною 4 статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»: звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.
Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін.
Згідно приписів пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.
Отже, відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» № 1440 від 10.09.2003 року, документом який підтверджує належним чином оцінений розмір матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу є саме звіт суб`єкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу, і який є обов`язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.
Встановлено, що відповідачем ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» після отримання від позивача повідомлення про настання страхового випадку та заяви про виплату страхового відшкодування не було здійснено виплати.
Пунктом 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.
Водночас, відповідно до частини 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Частиною 1 статті 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку.
Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Встановлено, що 07.06.2018 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, винесла розпорядження №866 про анулювання ліцензії ТДВ «СТ «Домінанта».
Однак, анулювання ліцензії не звільняє ТДВ «СТ «Домінанта» від обов`язку виконати свої зобов`язання за укладеним договором (полісом) страхування.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» у зв`язку із настанням страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі зобов`язане відшкодувати позивачу оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його майну яка становить 5721,83 грн.
Крім того, згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Враховуючи, що 13.07.2017 позивачем була подана заява про виплату страхового відшкодування до ТДВ «СТ «Домінанта», та 13.07.2017 відповідачем прийнято рішення №9061/1/ЦВ, то відповідач зобов`язаний був виплатити позивачу страхове відшкодування до 27.07.2017, а отже з 28.07.2017 має нараховуватись пеня.
Відповідно до розрахунку, наданого позивачем пеня за порушення строків виплати страхового відшкодування за період з 27.07.2017 по 27.01.2018 складає 768,92 грн.
Вказаний розрахунок є вірним та сторонами у справі не оспорювався, а тому він може бути прийнятим судом до уваги при вирішенні даної справи.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 768,92 грн.
Позивач також просила стягнути з ТДВ «СТ «Домінанта» 3% річних в сумі 142,02 грн. та інфляційні втрати за весь час прострочення в сумі 541,21 грн., на що слід зазначити наступне.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У зв`язку з тим, що судом встановлений факт прострочення виконання своїх зобов`язань ТДВ «СТ «Домінанта» перед позивачем, суд приходить до висновку про стягнення з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_1 3% річних в сумі 142,02 грн. та інфляційних втрат за період з 27.07.2017 по 24.05.2018 в сумі 541,21 грн.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення.
Що стосується стягнення судових витрат на користь позивача, то слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Встановлено, що адвокат Ліжевський Володимир Анатолійович здійснює представництво ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги №03/04-2018 від 23.04.2018, ордеру серії ЧК №009687 та копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК №000545 від 15.11.2013.
Матеріалами справи підтверджується виконання робіт адвокатом Ліжевським В.А., а саме: актом наданих послуг №1 від 14.06.2018 та прибутковим касовим ордером №3 від 14.06.2018 на суму 1700 грн.
З урахуванням наведеного, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з ТДВ «СТ «Домінанта» підлягає також стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 23, 979, 988, 990, 991 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281, 282, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування - задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Солом`янський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: