Провадження № 2/638/1379/19
15 травня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Семіряд І.В.
за участю секретарів Романової О.В., Комлєва Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «Європейський Страховий Союз», третя особа ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок вчинення дорожньо-транспортною пригодою,

Відповідно до висновку експертного авто-товарознавчого дослідження від 19.06. 2017 року, величина матеріальних збитків, завданих власнику автомобілю «Мазда-6», реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 374719, 99 гривень. Витрати на проведення цього дослідження становить 2019,60 гривень. Втрати на транспортування пошкодженого автомобіля складають 1000,00 гривен. Судові витрати визначені у сумі 4027,40 гривень.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «Європейській Страховий Союз» згідно полісу №АЕ/994199. Страхова сума за полісом за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, складає 100000 грн. Франшиза частина збитку, що не відшкодовується страховиком становить 2000,00 гривень.
Крім того, в наслідок суспільно-небезпечних дій відповідача ОСОБА_2 , позивач зазнав психологічних(маральних) страждань, що виявились в душевних стражданнях, пережитих у зв`язку із самим фактом пошкодження належного йому майна, неможливістю користування майном, необхідністю перевлаштування налагодженого ритму життя, емоційним дискомфортом, пов`язаним з тим, що володіння автомобілем підкреслювало статус самодостатньої та незалежної людини.
Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.04.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.
Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив.
Відповідач ПрАТ «Європейський Страховий Союз» в судове засідання не з`явився, та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив.
Третя особа, власник автомобіля ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про те, що вона не має самостійних вимог щодо предмету спору та не бажає приймати участь у судових засіданнях. Позивні вимоги чоловіка ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПрАТ «Європейський Страховий Союз» підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:
Судом встановлено, що постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.04.2017 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.
Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.04.2017 у справі №638/5649/17 встановлено, що 31.03.2017 о 20-00 у м. Харкові на перехресті нерівнозначних доріг вул. Отакара Яроша та 23 серпня водій ОСОБА_2 керував автомобілем «ЗАЗ 110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу водію автомобіля «Мазда-6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, в наслідок чого відбулось зіткнення, від чого автомобілі отримали технічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.
Приписами ч.6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З наданої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Мазда-6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вбачається, що власником транспортного засобу є ОСОБА_3 .
На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «Європейській Страховий Союз», що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/994199. Згідно з цим Полісом страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, складає 100000 грн. Франшиза частина збитку, що не відшкодовується страховиком становить 2000,00 гривень.
Згідно з висновком авто-товарознавчого дослідження від 19.06.2017 року, величина матеріальних збитків, завданих власнику автомобілю «Мазда-6», реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 374719, 99 гривень.
Витрати на проведення цієї експертизи становить 2019,60 гривень.
Згідно товарних чеків № 13 від 31.03.2017 та № 19 від 06.04.2017 встановлено, що позивачем сплачено послуг на транспортування пошкодженого автомобіля у розмірі 1000,00 гривен.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 та ч.ч. 1- 2 ст. 16 ЦК України кожна особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд та має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.
Згідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується виною особою.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, а згідно з ч. 2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з нормою ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини визнані судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Крім того, вирок у кримінальній справі що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали дії та чи вчиненні вони цією особою ( ч. 6 ст. 82 ЦПК України).
Таким чином, вина відповідача ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що сталося 31.03.2017 встановлена постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.04.2017.
Згідно з п. 13 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013, право захисту власності мають також особи, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).
Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.
Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.
Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною відшкодувати заподіяну шкоду. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.
На підставі того, що відповідальність заподіювача шкоди ОСОБА_2 , згідно ОСОБА_4 цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/994199 застраховано у ПрАТ «Європейській Страховий Союз», то ОСОБА_1 05.04.2017, відповідно до вимог ст.33 Закону № 1961-IV було подане письмове повідомлення та ряд інших документів до страховика. Крім того, 23.06.2017 була надана заява про виплату страхового відшкодування. Але ПрАТ «Європейській Страховий Союз» не здійснив виплату страхового відшкодування.
Матеріали справи не містять даних про ліквідацію ПрАТ «Європейській Страховий Союз», тимчасове зупинення (обмеження) дії ліцензії не звільняє страховика від обов`язку виконувати свої зобов`язання за укладеними договорами страхування. Тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для покладення обов`язку з відшкодування шкоди, завданої ДТП, на відповідача, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність відповідно до вимог закону.
Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Статтею 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів ii сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної' шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховують вимоги розумності i справедливості.
Згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому встановленню при відшкодуванні моральної шкоди підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння, наявність причинного зв`язку між шкодою i протиправною дією, а також провини особи, що її заподіяла.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичний або юридичний особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до роз`яснень пленуму Верховного Cуду у постанові від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір її відшкодування визначає суд в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (ix тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих i виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової peпyтaції, час та зусилля, необхідних для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Моральна шкода, заподіяна фізичний особі, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявністю вини.
Вина відповідача встановлена та в судовому засіданні не оспорювалась, факт спричинення позивачу моральних та фізичних страждань відповідачем ОСОБА_2 знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.
Позивач відчув моральні страждання від неправомірних дій відповідача, оскільки пережив нервний стрес, відчув душевні переживання в зв`язку з пошкодженням свого майна.
Суд, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, прийшов висновку про те що позовні вимоги позивача в частині стягнення матеріальної шкоди задоволенню підлягають повність, а в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково, а саме необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5000 гривень. Суд вважає, що визначений розмір морального відшкодування відповідатиме засадам розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 4027,49 гривень судового збору.
Керуючись ст. ст. 12, 13,141, 263,264,265,280,281,282, ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «Європейський Страховий Союз», третя особа ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок вчинення дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає: АДРЕСА_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований АДРЕСА_3 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 277 719, 99 (двісті сімдесят сім тисяч сімсот дев`ятнадцять) грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 (п`ять тисяч) грн, в рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи у розмірі 2019 (дві тисячі дев`ятнадцять) грн 60 коп, а всього 284 739 (двісті вісімдесят чотири тисячі сімсот тридцять дев`ять) грн 59 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає: АДРЕСА_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , мешкає АДРЕСА_3 , маральну шкоду у розмірі 5000,00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає: АДРЕСА_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 ), ПрАТ «Європейський Страховий Союз» (м .Київ, вул. Дашевського, 25) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований АДРЕСА_3 ) сплачену суму судового збору з кожного по 2013 (дві тисячі тринадцять) грн 70 коп.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.05.2019.

Суддя І.В. Семіряд