ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 червня 2019 року

м. Харків

справа № 640/17155/16-ц

провадження № 22-ц/818/2710/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шепель Олег Євгенович,

боржник - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області у виконавчому провадженні № 53552878 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 22 жовтня 2018 року, постановлене під головуванням судді Губської Я.В. в залі суду в м. Харкові,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шепеля О.С. у виконавчому провадженні № 53552878, щодо примусового виконання виконавчого листа у справі № 640/17155/16-ц, виданого 28.02.2017 року Київським районним судом міста Харкова про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання державного виконавця передати до Київського районного суду м.Харкова спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання мирової угоди від 31.05.2018 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2018 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзіОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити її скаргу у повному обсязі. Також вважає, що наявні підстави для постановлення окремої ухвали, якою також зобов`язати Київський відділ виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області усунути виявлені порушення.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права; вказує, що бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шепеля О.С. у виконавчому провадженні № 53552878 порушує її права як стягувача на своєчасне виконання рішення суду у повному обсязі.

Старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шепель Олег Євгенович подав заперечення на апеляційну скаргу, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що судовим розглядом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення державним виконавцем законодавства у виконавчому провадженнні № 53552878 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі № 640/17155/16-ц, виданого 28.02.2017 року Київським районним судом міста Харкова. Вимога заявника щодо зобов`язання державного виконавця передати до Київського районного суду м.Харкова спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання мирової угоди від 31.05.2018 року, - фактично виконана.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м.Харкова від 16 січня 2017 року позов ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 458 550 грн., вирішено питання судових витрат (а.с.19-20).

28 лютого 2017 року на виконання вказаного рішення суду Київським районним судом м.Харкова видано виконавчий лист (а.с.48).

Постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шепеля О.С. від 10 березня 2017 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 640/17155/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 458 550 грн. (зворотній бік а.с.49).

31 травня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до Київського ВДВС м.Харкова ГТУЮ у Харківській області заяву, в якій вказували, що вважають за необхідне укласти мирову угоду на стадії виконання судового рішення, надали заяву про визнання мирової угоди та текст самої угоди (а.с.34-36).

Як на підставу вимог скарги, ОСОБА_1 посилалася на те, що впродовж тривалого часу з моменту відкриття виконавчого провадження державним виконавцем не вчинено ніяких дій, спрямованих на реальне виконання заочного рішення Київського районного суду м.Харкова від 16 січня 2017 року. Зазначає, що вимушена самостійно шукати варіанти виконання вказаного рішення суду. Після подання заяви про укладення мирової угоди державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шепель О.С. також не вчинив жодних дій у виконавчому провадженні № 53552878. Вважає, що наявні підстави для визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця внаслідок не вжиття ним заходів на вимогу ч.1,2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ч.1 ст. 434 ЦПК України під час виконавчого провадження № 53552878. Просила зобов`язати державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шепеля О.С. передати до Київського районного суду м. Харкова спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання мирової угоди від 31.05.2018 року.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Матеріали справи свідчать про те, що в процесі виконавчих дій за виконавчим листом № 640/17155/16-ц державним виконавцем 10.03.2017 року було вчинено дії щодо розшуку майна, шляхом отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо боржника, з якої вбачається, що майно боржника, на яке може бути звернуто стягнення, не виявлено (а.с. 52).

З відповідей, отриманих 13.03.2018 року у АСВП № 53552878 на запит державного виконавця до органів Пенсійного фонду України (про осіб-боржників. які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи), до ДФС України (щодо рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями), до ДФС України (про джерела отримання доходів), не вбачається інформації щодо наявності доходів боржника.(а.с. 50-51).

Також 31.01.2018 року та 06.02.2018 року державним виконавцем було вчинено дії щодо розшуку майна, шляхом отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо боржника, направлення запитів до органів Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, до ДФС України - щодо рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, до ДФС України - про джерела отримання доходів.(а.с. 55-56).

31 травня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до Київського ВДВС м.Харкова ГТУЮ у Харківській області заяву, в якій вказували, що вважають за необхідне укласти мирову угоду на стадії виконання судового рішення, надали заяву про визнання мирової угоди та текст самої угоди (а.с.34-36).

Згідно листів від 27.06.2018 року, від 11.07.2018 року та від 29.06.2018 року, державним виконавцем викликалися сторони виконавчого провадження на прийом до старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова ГТУЮ у Харківській області Шепель О.Є. у зв`язку з укладенням ними мирової угоди.(а.с. 59-65)

10 серпня 2018 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова ГТУЮ у Харківській області Шепель О.Є. було подано до Київського районного суду м.Харкова подання про затвердження мирової угоди на стадії виконання рішення (а.с.64 т.1, а.с.2 т.2).

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 17 жовтня 2018 року в задоволенні подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова ГТУЮ у Харківській області Шепель О.Є. про затвердження мирової угоди, укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на стадії виконання судового рішення, - відмовлено (а.с.24-25 т.2). Зазначена ухвала суду першої інстанції залишена без змін постановою суду апеляційної інстанції від 20.12.0218 року (а.с.51-52 т.2).

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шепель О.Є. у виконавчому провадженні № 53552878.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 ,- відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 22 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 05.06.2019 року.