Справа № 660/29/16-ц
Номер провадження 2/660/35/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 рокусмт Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Каневського В.О.,

за участю секретаря судового засідання Свяцького О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Нововоронцовка Херсонської області справу за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Херсонській області, третя особа ДП «Херсонський облавтодор» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Служби автомобільних доріг у Херсонській області про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок ДТП. В обґрунтування позову посилався на ту обставину, що 28.08.2015 року о 17 год. 00 хв., рухаючись на власному автомобілі марки Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_1 автомобільною дорогою Т-0403 (Мар`янське Берислав) на 19 км + 900 м потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, шляхом виїзду на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «Сканія 380» з державним номером НОМЕР_2 , який буксирував причеп з державним номером НОМЕР_3 . За складеним протоколом серії АП 2 №219591 від 28.08.2015 року, дії позивача кваліфіковані за ст. 124 КУпАП за порушення п.13.1 ПДР. Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.09.2015 року провадження у справі за вказаним протоколом закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки внаслідок потрапляння колеса автомобіля позивача у яму, останній втратив керування своїм авто та допустив зіткнення з автомобілем «Сканія 380», внаслідок чого було пошкоджено обидва автомобіля. Вказане свідчило про недотримання службою автомобільних доріг у Херсонській області чинних норм та стандартів щодо утримання автомобільних доріг загального користування. Оскільки завдані матеріальні збитки становлять 232 723,67 грн, позивач просив стягнути їх на свою користь з відповідача та стягнути 90 000,00 грн моральної шкоди, яку обґрунтовував тим, що сім`я позивача втратила автомобіль, внаслідок чого постійно виникають незручності з приводу пересування громадським транспортом, відсутня можливість виїздити на відпочинок на вихідні дні. Разом з тим, позивач зазначав, що вказаний автомобіль ним використовувався у професійній діяльності, що була пов`язана зі швидким пересуванням з одного місця в інше. Також, заявив вимогу про стягнення з відповідача суми судового збору.

У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача надав відзив, за яким відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивач, в порушення правил дорожнього руху рухався із перевищенням максимально допустимої швидкості, не врахував дорожню обстановку та не вжив заходів щодо безпечності руху, внаслідок чого потрапив у ДТП. Також, позивач у порушення вимог п.5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, не залучив відповідача у дослідженні транспортного засобу, не повідомив про таке дослідження, та надав висновок про вартість матеріального збитку станом на момент проведення дослідження, а не на момент пошкодження, що є грубим порушенням ОСОБА_2 . Разом з тим, позивач зазначав, що уповноваженим органом в розумінні ст.ст.9, 24 Закону України «Про дорожній рух» є саме ДП «Херсонський облавтодор», тому Служба автомобільних доріг у Херсонській області є неналежним відповідачем у вказаній справі, а тому відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, будь-яких клопотань не заявляв. Правом звернутися із клопотанням про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, представник відповідача не скористався, письмових клопотань до суду останній не надав.

Представник третьої особи ДП «Херсонський облавтодор» у судове засідання не з`явився, пояснення щодо позову та відзиву до суду не надав, клопотань не заявляв.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 28.08.2015 на 19 км + 900 м автомобільної дороги Т-0403 (Мар`янське - Берислав) відбулася ДТП за участю автомобіля Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля SCANIA 380, реєстраційний номер НОМЕР_2 , із причепом, реєстраційний номер НОМЕР_3 , які належать ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.9, 11-12). Внаслідок ДТП транспортний засіб позивача та автомобіль SCANIA 380 зазнали механічних пошкоджень.

За протоколом про адміністративне правопорушення від 28.08.2015 АП 2 № 219591, вбачається, що дії позивача кваліфіковані за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення пункту 13.1 Правил дорожнього руху України (а.с.15).

За довідкою інспектора ВДАІ Нововоронцовського району Степанського О.Д., 28.08.2015 року на 19 км + 900 м автомобільної дороги Т-0403 (Мар`янське - Берислав), автомобіль Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження (а.с.34).

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 182/7000/15-п провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях (а.с.10-11). Указана постанова була залишена без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.10.2015 року (а.с.12-13).

З висновку автотоварознавчого дослідження спеціаліста №237 від 22.09.2015 року вбачається, що сума матеріального збитку, завданого власникові автомобіля Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_1 станом на 22.09.2015 складає 231 973,67 грн (а.с.16-30). З квитанції №650 від 22.09.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 за визначення матеріального збитку ПП «Хажанець Микола Іванович» сплачено 750,00 грн (а.с.31).

За висновком експерта Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України №17-945, складеного 16.05.2018 року, вбачається, що:

- при усіх варіантах розвитку дорожньо-транспортної ситуації, викладених у матеріалах справи, відповісти на питання про технічну можливість у водія Митсубиши попередити ДТП не надається можливим;

- про невідповідність дій водія вимогам п.12.1, 12.3 ПДР, наявність/відсутність причинного зв`язку між діями водія автомобіля Митсубиши і настанням ДТП - не надається можливим;

- щодо технічної можливості водія автомобіля Сканія одноособовими діями попередити ДТП вбачається, що з технічної точки зору його дії не знаходяться у причинному зв`язку з настанням ДТП;

- щодо технічної спроможності версії водія автомобіля Митсубиши про умови, за яких відбулося ДТП - не надається можливим;

- щодо перебування дій (бездіяльності) ДП «Херсонський облавтодор» по утриманню доріг в прямому причинному зв`язку із шкодою, завданою ОСОБА_1 в результаті ДТП 28.08.2015 року на автодорозі Т-0403 на 19 км+900 м не надається можливим (а.с.115-120).

Таким чином, предметом судового розгляду є вимога позивача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у сумі 231 973,67 грн - вартості відновлювального ремонту автомобіля та 750,00 грн послуг за визначення матеріального збитку, що разом становить 232 723,67 грн.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що автомобільна дорога - це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного та зручного руху транспортних засобів. За змістом статті 7 цього Закону передбачено, що автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності.

Відповідно до положень статті 10 Закону України «Про автомобільні дороги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади. Основними обов`язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є, зокрема, розробка та реалізація заходів з безпеки дорожнього руху; забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів з нормативними технічними характеристиками і навантаженням; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами; забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг (стаття 11 Закону України «Про автомобільні дороги» у відповідній редакції).

Відповідно до пункту 3 статті 13 Закону України «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом. Згідно зі статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць, належить, у тому числі, своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а в разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а також компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів.

Згідно зі статтею 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, що знаходяться у їх віданні. Власники доріг, керівні працівники дорожньо-експлуатаційних організацій несуть відповідальність, в тому числі і кримінальну, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася з їх вини.

За змістом пункту 2 Єдиних правил ремонту та утримання автомобільних доріг ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору. Пунктом 1 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 10.09.2014 № 439 Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства.

За змістом пунктів 5, 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг передбачено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища. Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг.

Отже, у розумінні наведених положень у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами.

Разом з тим, відповідач у відзиві посилався на ту обставину, що уповноваженим органом в розумінні ст.ст.9, 24 Закону України «Про дорожній рух» є саме ДП «Херсонський облавтодор».

У підтвердження свого обґрунтування надав суду договір №1Д-ОАД/15 від 13.02.2015 року, укладеного між Службою автомобільних доріг у Херсонській області та ДП «Херсонський облавтодор» на закупівлю поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Херсонської області та додатку до договору акт прийому передачі автомобільних доріг загального користування державного значення Херсонської області для виконання робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання (а.с.51-61), про що суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 1172 Цивільного кодексу України, замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Так, особою відповідальною за своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а в разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а також компенсацію витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних є саме Служба автомобільних доріг у Херсонській області (відповідач у справі), за завданням якого, відповідно до умов договору підряду від 13.02.2015 № 1Д-ОАД/15, укладеного з ДП «Херсонський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (підрядник за договором, третя особа у справі) останнє, в період коли сталась зазначена вище ДТП, мало здійснювати поточний ремонт та експлуатаційне утримання, зокрема, і зазначеної ділянки автомобільної дороги загального користування державного значення (19 км + 900 м автомобільної дороги Т-0403 (Мар`янське - Берислав).

Так за постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.09.2015 року, яка залишена без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.10.2015 по справі №182/7000/15-п, судом встановлено, що причиною дорожньої події за участю водія ОСОБА_1 стала велика вибоїна на проїзній частині дороги, яка була значною перешкодою і створювала небезпеку для руху автотранспорту, у той час як попереджувальні знаки 1.12 або 1.39 Правил дорожнього руху перед вибоїною були відсутні. За таких обставин, суд у справі №182/7000/15-п дійшов висновку, що відсутність попереджувальних знаків виключає відповідальність водія за порушення п.13.1 Правил дорожнього руху, оскільки його дії не перебували у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Вказані судові рішення набрали законної сили, отже обставини, які були встановлені судами при розгляді справи №182/7000/15-п, а саме відсутність в діях ОСОБА_1 вини, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тому, посилання відповідача, що Служба автомобільних доріг, яка передала право на експлуатаційне утримання доріг ДП «Херсонський облавтодор», не є особою, відповідальною за завдану шкоду внаслідок невиконання чи неналежне виконання робіт з обслуговування проїзної частини дороги, не відповідають вимогам закону, в тому числі ч.2 ст.1172 ЦК України, а тому саме відповідач несе відповідальність за завдані матеріальні збитки, отриманні внаслідок невиконання чи неналежне виконання робіт з обслуговування проїзної частини дороги.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, у розмірі 232 723,67 грн, суд зазначає наступне.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду наведено у статті 1166 Цивільного кодексу України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди.

Таким чином, з урахуванням наведених положень законодавства, дослідивши усі обставини справи та надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність повного складу цивільного правопорушення з боку відповідача, а саме:

- неправомірність поведінки особи (наявність вибоїн та відсутність попереджувальних знаків про перешкоду на проїзній частині дороги, які пов`язані з бездіяльність працівників Служби автомобільних доріг на, яких державою покладений обов`язок щодо утримання автомобільних доріг в належному стані);

- наявність шкоди (механічні пошкодження внаслідок ДТП та понесені витрати на відновлення належного позивачу транспортного засобу);

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою (наявність вибоїн та відсутність попереджувальних знаків про перешкоду на проїзній частині дороги, що стало причиною ДТП та завданню шкоди майну позивача);

- вина (утримання автомобільних доріг в неналежному стані та тривале зволікання з ремонтом дорожнього полотна відповідачем, де сталось ДТП).

Даючи оцінку висновку експерта Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України №17-945, складеного 16.05.2018 року, слід зазначити, що перебування дій (бездіяльності) ДП «Херсонський облавтодор» по утриманню доріг в прямому причинному зв`язку із шкодою, завданою ОСОБА_1 в результаті ДТП 28.08.2015 року на автодорозі Т-0403 на 19 км+900 м не надається можливим. Разом з тим, не спростовано дій відповідача по утриманню доріг в прямому причинному зв`язку із шкодою, завданою ОСОБА_1 в результаті ДТП, натомість указана обставина встановлена рішенням суду.

Отже, враховуючи в діях відповідача наявність всіх зазначених елементів для настання відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, суд вважає, що саме з відповідача на користь позивача необхідно стягувати матеріальну шкоду.

Щодо розрахунку завданих матеріальних збитків у розмірі 232 723,67 грн, з яких 231 973,67 грн - вартість відновлювального ремонту автомобіля та 750,00 грн послуг за визначення матеріального збитку, суд виходив з наступного.

Обґрунтовуючи вказану суму збитків, позивач надав висновок автотоварознавчого дослідження спеціаліста №237 від 22.09.2015 року, з якого вбачається, що сума матеріального збитку, завданого власникові автомобіля Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_1 складає 231 973,67 грн.

Позивач до справи додав завірені копії документів із судової справи про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме протокол, який зафіксував правопорушення, складений органами ДАІ, схему ДТП, пояснення учасників ДТП, постанову Нікопольського райсуду Дніпропетровської області. Також надав довідку інспектора ВДАІ Нововоронцовського району Степанського О.Д., про те, що 28.08.2015 року на 19 км + 900 м автомобільної дороги Т-0403 (Мар`янське - Берислав), автомобіль Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження. Таким чином, встановлено технічний стан транспортного засобу позивача після дорожньо- транспортної пригоди.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Крім того, ст.9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачає методичне регулювання оцінки майна, яке здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартів) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з рахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Така методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державною майна України 24.11.2003 №142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009), пунктом 4.4. передбачає, що у звіті (акті) або висновку експерта про оцінку колісних транспортних засобів зазначається така інформація, як відомості про осіб, які брали участь в огляді об`єкта оцінки; пунктом 5.2. передбачено, що виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду колісних транспортних засобів (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

Таким чином, належним доказом розміру збитків, які спричинені внаслідок ДТП в розумінні ст. 76 ГПК України і Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» є оцінка майна, проведена спеціальним оцінювачем за участю представника винної сторони.

Заперечуючи проти вказаного доказу, відповідачпосилався на ту обставину, що експертне дослідження відбулося без виклику заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду та звертав увагу, що на час такого дослідження постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області провадження стосовно ОСОБА_1 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а відтак позивач вважав винною особою саме відповідача, якого повідомлено про час, день та місце проведення експертного дослідження не було.

Щодо вказаного твердження, суд зазначає, що постанова Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, яка винесена 21.09.2015 року, станом на проведення експертного дослідження (22.09.2015 року) не набрала законної сили. Тому виключати вину ОСОБА_1 на час проведення експертного дослідження правових підстав немає, відтак експертне дослідження було проведено за участю заінтересованої особи, яким був ОСОБА_1

Також суд звертає увагу відповідача на те, що відзив не містить жодного заперечення щодо методики обрахування та суми встановленої матеріальної шкоди.

Оскільки позивач вказував суму матеріальних збитків у розмірі 232 723,67 грн, про що надав висновок експертного дослідження, відповідач вказану суму не спростовував, не надав допустимих та належних доказів такого спростування, сторонами клопотань про призначення судової експертизи, щодо обґрунтування матеріальних збитків заявлено не було, тому суд вважає вказану суму обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню з відповідача.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 90 000,00 (дев`яносто тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Обґрунтовуючи свою вимогу, позивач посилався на ту обставину, що сім`я позивача втратила автомобіль, внаслідок чого постійно виникають незручності з приводу пересування громадським транспортом, відсутня можливість виїздити на відпочинок на вихідні дні. Разом з тим, позивач зазначав, що вказаний автомобіль ним використовувався у професійній діяльності, що була пов`язана зі швидким пересуванням з одного місця в інше.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Водночас, позивачем не наведено та не долучено до матеріалів справи будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань, порушення звичайного способу життя.

Крім того, позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди у грошовій формі, в матеріалах справи відсутній його розрахунок, що порушує умови ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень та подати відповідні докази.

За таких підстав, вимога позивача про стягнення моральної шкоди не містить фактичного та правового обґрунтування, є такою, що не відповідає як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, у зв`язку з ненаданням доказів в підтвердження її розміру.

Тому, суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1); інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2).

Як вбачається з квитанції №36, №37 від 13.01.2016 року позивачем сплачено 2327,24 грн суми судового збору за позовну вимогу про відшкодування матеріальних збитків та 1378,00 грн судового збору за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди (а.с.1-2). Оскільки підлягає задоволенню вимога про стягнення матеріальної шкоди, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 2327,24 грн, в задоволенні решти вимоги слід відмовити, оскільки не підлягає задоволенню вимога про стягнення моральної шкоди.

Таким чином, позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.89, 133, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Херсонській області, третя особа ДП «Херсонський облавтодор» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з Служби автомобільних доріг у Херсонській області ( місцезнаходження: 73036, м. Херсон, вул. Поповича 23, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 232 723,67 грн (двісті тридцять дві тисячі сімсот двадцять три гривні 67 копійок); та судових витрат у розмірі 2327,24 грн грн (дві тисячі триста двадцять сім гривень 24 копійки).

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з Служби автомобільних доріг у Херсонській області 90 000,00 грн (дев`яносто тисяч гривень) моральної шкоди, судового збору у розмірі 1378,00 грн (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень) відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяВ.О. Каневський