П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 лютого 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.

суддів: Куштан Б.П., Кожух О.А.,

секретаря: Микуляк Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокуратури Закарпатської області на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 22 листопада 2018 року у справі №308/12875/18 (Головуючий: Малюк В.М..), -

в с т а н о в и л а :

Керівник Ужгородської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2, в якому просив визнати незаконним та скасувати пункт рішення Ужгородської міської ради та витребувати земельні ділянки з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22 листопада 2018 року позовну заяву Ужгородської місцевої прокуратури - повернуто позивачу з підстав передбачених ч.3 ст.185 ЦПК України.

Прокуратура Закарпатської області подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування скарги посилається на порушення судом норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Білчик О.Ю. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

В судовому засіданні прокурор Андрейчик А.М. просила апеляційну скаргу задовольнити та скасувати ухвалу суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Білчик О.Ю. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 13.11.2018 року позовну заяву Ужгородської місцевої прокуратури залишено без руху, у зв'язку з її невідповідністю ст.ст.175, 177 ЦПК України, а саме: до заяви не додано всіх доказів; в заяві не обґрунтовано підстави для звернення до суду з позовом прокурора в інтересах іншої особи; заява не оплачена судовим збором.

На виконання даної ухвали, Ужгородською місцевою прокуратурою подана заява про усунення недоліків до якої долучено квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22.11.2018 року позовну заяву Ужгородської місцевої прокуратури визнано неподаною та повернуто позивачу. Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що прокурором не наведено підстав для представництва інтересів держави та не підтверджено факт повідомлення суб'єкта владних повноважень про його представництво.

З такими висновками не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Згідно ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.5 ст.175 ЦПК України, у разі пред'явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та відповідно до ч.ч.3, 4, 5 ст.56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року N 3-рп/99 у справі про офіційне тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України під представництвом прокуратурою України інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України та законами України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.

Таким органом відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Згідно з ст.14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ст.ст.5, 6 Закону України «Про державний контроль за використанням і охороною земель», постанови КМУ №15 від 14.01.2015 р. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є центральним органом виконавчої влади, до повноважень якої належить здійснення контролю за додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Статтею 2 Закону України «Про державний контроль за використанням і охороною земель» визначено, що основним завданням державного контролю за використанням і охороною земель є запобігання порушенням законодавства України в сфері використання і охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

Разом із тим цей контролюючий орган не наділений повноваженням звернутися до суду про скасування незаконних рішень ради.

Натомість, прокуратура в силу вимог ст. 31-1 Конституції України, ст.56 ЦПК України та ст.23 Закону України «Про прокуратуру», наділена повноваженнями щодо звернення до суду з метою захисту інтересів держави у сфері регулювання земельних відносин і охорони землі шляхом усунення порушень неправомірного володіння земельною ділянкою та набула статусу позивача.

Звертаючись до суду з позовом, прокурор в обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що розпорядження Ужгородської міської ради щодо земельної ділянки всупереч норм Закону України «Про місцеве самоврядування» є порушенням в сфері регулювання земельного законодавства. Оскільки право власності на земельну ділянку набуте всупереч суспільним інтересам на підставі незаконного рішення Ужгородської міської ради, то воно суперечить і інтересам держави і суспільства в цілому, що є достатньою підставою для пропорційного втручання в інтересах однієї особи.

Підставою для звернення з даним позовом до суду в інтересах держави у сфері регулювання земельних відносин і охорони землі прокурором вказано: спрямовання на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно-значимого питання щодо порядку та правомірності розпорядження земельної ділянки шляхом скасування відповідного рішення ради.

При цьому, прокурор зазначав про те, що чинним законодавством України визначено органи, уповноважені державою здійснювати функції контролю у сфері земельного законодавства (Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру), проте у вказаних органів відсутні повноваження щодо звернення до суду з позовами про вжиття заходів реагування шляхом оскарження рішення Ужгородської міської ради, з метою порушень земельного законодавста, у зв'язку з чим цей позов заявляє в інтересах держави прокурор як позивач.

Суд першої інстанції не врахував вищенаведені обставини та вимоги закону, та дійшов помилкових висновків, що прокурором не наведено достатніх підстав для його звернення до суду в інтересах держави та про наявність підстав для повернення поданої прокурором позовної заяви.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З врахуванням наведеного оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокуратури Закарпатської області задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 22 листопада 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 25 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: