Ухвала

20 травня 2019 року

м. Київ

справа № 295/6600/18

провадження № 61-9075 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Житомирського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа - ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ) «Страхове товариство «Іллічівське», Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа - ОСОБА_3 , який у подальшому уточнила, та просила стягнути з ФОП ОСОБА_2 на її користь 46 589,96 грн матеріальної шкоди та 300 000 грн моральної шкоди, посилаючись на те, що з вини ОСОБА_3 , який перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 , сталася дорожньо-транспортна пригода, у зв`язку з чим їй завдано шкоди.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28 січня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 46 596,96 грн та моральну шкоду в розмірі 300 000 грн. У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 січня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» на користь ОСОБА_1 46 596,96 грн матеріальної шкоди та 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 290 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Стягнуто у дохід держави судовий збір з ФОП ОСОБА_2 . 2 911,40 грн, з ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» 554,56 грн. В решті рішення залишено без змін.

У травні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ФОП ОСОБА_2 на постанову Житомирського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_1 290 000 грн моральної шкоди та у цій частині відмовити у задоволенні позову, у решті рішення залишити без змін.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

Ціна позову у даній справі становить 346,589,96 грн, яка станом на 1 січня 2019 року не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*500 = 960 500 грн).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

При цьому зазначена справа не підлягає обов`язковому розгляду за правилами загального позовного провадження (частина четверта статті 274 ЦПК України), а ціна позову не перевищує визначений законом прожитковий мінімум для працездатних осіб.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ФОП ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Житомирського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа - ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник