Провадження № 22ц/812/944/19
У Х В А Л А

24 травня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Ямкової О.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданої в її інтересах представником адвокатом Ковалем О.В., на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа страхування» (далі ПРАТ СК «Альфа страхування») про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Ухвалено про стягнення на користь ОСОБА_2 272 798 грн. 14 коп. з ОСОБА_1 , та з ПРАТ СК «Альфа страхування» 100 000,00 грн. майнової шкоди. Стягнуто на користь позивача з ОСОБА_1 2 727 грн. 98 коп. та з ПРАТ СК"Альфа страхування" 1 000 грн. судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку подавши через свого представника 3 травня 2019 року апеляційну скаргу та заяву про поновлення пропущеного процесуального строку безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Клопочучи про поновлення пропущеного процесуального строку посилалася на ті обставини, що в судовому засіданні під час оголошення вступної та резолютивної частин рішення не було повідомлено про дату виготовлення повного тексту оскаржуваного рішення, тому починаючи з листопада 2018 року її представник почав звертатись до канцелярії суду за отриманням копії повного тексту оскаржуваного судового рішення, та отримав її 4 квітня 2019 року, а тому вважала причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною, та просив його поновити.

Ухвалою судді Миколаївського апеляційного суду від 7 травня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху, запропоновано особі, що звернулась з апеляційною скаргою надати докази на підтвердження доводів щодо поважності причин пропуску процесуального строку на оскарження рішення суду та дати отримання копії повного тексту оскаржуваного рішення, витребувано справу з Центрального районного суду м. Миколаєва.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали 21 травня 2019 року представником позивача надано пояснення, в якому повторно наголошено про те, що представником позивача по справі не було отримано копії повного тексту судового рішення, що змусило його звернутись до суду з заявою про видачі копії повного тексту рішення після сплину кількох місяців. Наголошував, що затримка з отриманням копії повного тексту оскаржуваного рішення виникла не з вини особи, що звертається з апеляційною скаргою та її представника.

Відповідно до норми п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом не поважними.

Як вбачається з тексту апеляційної скарги скаржнику та її представнику було достеменно відомо про прийняття Центральним районним судом м. Миколаєва рішення по справі за позовом ОСОБА_2

Відповідно до відомостей ЄДРСР повний текст оскаржуваного рішення складено 2 серпня 2018 року, того ж дня відправлено до реєстру, та оприлюднене 7 серпня 2018 року.

Більш того, відповідно до постанови Миколаївського апеляційного суду, 15 листопада 2018 року представник ОСОБА_1 - Коваль ОСОБА_3 . приймав участь у судовому засіданні по даній справі за апеляційною скаргою ПРАТ «СК «Альфа Страхування» на оскаржуване Даниленко ОСОБА_4 рішення, тому скаржник та його представник достеменно знали про його наявність та зміст.

З аудіозапису та протоколу вказаного судового засідання, що містяться в матеріалах справи вбачається, що представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 , повідомляв про намір оскаржити рішення місцевого суду по даній справі, знайомився з його повним текстом, а колегією суддів в судовому засіданні 15 листопада 2018 року йому було роз`яснено можливість звернення з апеляційною скаргою.

Отже, ОСОБА_1 та її представнику було відомо про наявність оскаржуваного рішення, та роз`яснено право оскарження вказаного рішення в апеляційному порядку, однак апеляційну скаргу було подано після сплину 10-ти місяців після ухвалення судового рішення та відповідно 5-ти місяців після його перегляду в апеляційній інстанції, а саме 3 травня 2019 року.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договору, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства.

На розширення цього положення Основного Закону в ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод (далі (Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення п. 1 ст. 6 Конвенції констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України», заява №32053/13.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності , яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього права можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії», заява №52854/99 п. 46 рішення).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (рішення у справі «Пономарьов проти України», заява №3236/03, п. 42 рішення).

Строк, що передбачений законом для подання апеляційної скарги має дисциплінувати учасників процесу у розумінні реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків. Суди користуючись своїми дискреційними повноваженнями при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження в будь-якому випадку повинні обґрунтувати підстави за яких вони поновлюють такий строк. Безпідставне та необґрунтоване поновлення строку на апеляційне оскарження є порушенням прав інших учасників справи та порушенням одного із фундаментальних принципів res judicata, - принципу остаточності судового рішення. Такий висновок викладено у постанові Верховного суду від 28 листопада 2018 року у справі 757/9844/16-ц (касаційне провадження №61-16497св18).

Право на поновлення строку, в тому числі й на апеляційне оскарження, спрямоване на забезпечення реалізації права на «доступ до суду», запроваджене статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Проте це право не може бути необмеженим, оскільки в іншому випадку порушується принцип юридичної визначеності та сталості судових рішень.

Європейський Суд неодноразово підкреслював, що в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення по справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року). Навіть у разі неповідомлення сторін про прийняті рішення у їхній справі, можливість поновлення строку на оскарження не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Отже, при вирішенні питання про поважність причин, які зумовили порушення строку, необхідно виходити з того, наскільки зазначені заявником причини є об`єктивними та дійсно перешкоджали або значно ускладнювали дотримання передбаченого законом строку.

Так, звертаючись до суду з клопотанням про поновлення строку на оскарження рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2018 року скаржник не зазначив таких поважних причин, які є об`єктивно непереборними та не залежать від його волевиявлення. Тому зазначені скаржником обставини свідчать про те, що він не був позбавлений можливості реалізувати своє право на звернення до суду з апеляційною скаргою та мав можливість звернутись до районного суду за отриманням копії оскаржуваного рішення або ознайомитись з ним з відкритих джерел мережі Інтернет на сайті ЄДРСР, та за фактом ознайомлення з ним під час апеляційного перегляду даного рішення за скаргою ПРАТ «СК «Альфа Страхування» в суді апеляційної інстанції.

За такого підстави для поновлення пропущеного процесуального строку наведені скаржником не можуть бути визнані поважними. Тому у поновленні пропущеного процесуального строку на оскарження рішення Центрального районного суду від 25 липня 2018 року та у відкритті провадження за апеляційною скаргою слід відмовити.

Керуючись ч.1 ст. 358 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И Л А:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданої в її інтересах представником адвокатом Ковалем О.В., на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа страхування» про відшкодування шкоди відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку, передбаченому ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом 30 днів.

Головуючий О.О. Ямкова