ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3751/19 Справа № 189/1431/18 Суддя у 1-й інстанції - Чорна О. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро в режимі відеоконференції апеляційну скаргу акціонерного товариства "Ідея Банк" на заочне рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року по справі за позовом акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2018 року публічне акціонерне товариство «Ідея Банк», назва якого змінена на акціонерне товариство «Ідея Банк», (далі - АТ «Ідея Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, мотивуючи його тим, що 03 вересня 2013 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №910.23946, за умовами якого ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 93.634 грн.80 коп. на строк до 03 вересня 2019 року, за сплатою відсотків у розмірі 21,99%, у тому числі на купівлю транспортного засобу - автомобіля марки GEELY Emgrand 7, 2013 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Вказували, що частина грошових коштів була перерахована на купівлю автомобіля, а решта на фінансування страхового платежу та інших витрат.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором 17 вересня 2013 року між ними та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу, автомобіля марки GEELY Emgrand 7, 2013 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Зазначали, що вони дійшли згоди стосовно усіх умов укладених між ними договорів та позичальник погодився з усіма умовами договору.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 належним чином не виконує узятих на себе зобов`язань та станом на 06 серпня 2018 року допустив заборгованість у загальному розмірі 178.073 грн.49 коп., а тому просили суд ухвалити рішення, яким вилучити у ОСОБА_1 транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль марки GEELY Emgrand 7, 2013 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та передати його в управління АТ «Ідея Банк» на період до його реалізації в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №910.23946 від 03 вересня 2013 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 станом на 06 серпня 2018 року у загальному розмірі 178.073 грн.49 коп., яка складається з основного боргу у розмірі 46.541 грн.17 коп.; простроченого боргу у розмірі 39. 950 грн.16 коп.; прострочених процентів у розмірі 88.917 грн.46 коп.; строкових процентів у розмірі 184 грн.41 коп. та дебіторської заборгованості у розмірі 2.480 грн.29 коп., звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки GEELY Emgrand 7, 2013 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом продажу зазначеного автомобіля АТ «Ідея Банк» третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб`єктом оціночної діяльності, для чого надати акціонерному товариству «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно, проводити всі необхідні дії у відповідних структурних підрозділах Національної поліції України, структурних підрозділах МВС України, уповноважених здійснювати дії з державної реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов`язані з продажем автомобіля тощо).

Заочним рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким їх позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, зазначають, що їх вимоги законні та обґрунтовані, а наявність заборгованості в рахунок погашення якої вони просять звернути стягнення на предмет застави повністю підтверджується матеріалами справи.

Відповідач ОСОБА_1 правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в повному обсязі не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 03 вересня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», назва якого змінена на АТ «Ідея Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №910.23946, згідно п.п.1,2 параграфу 1 якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 93.634 грн. 80 коп. на строк 72 місяці, для фінансування купівлі позичальником транспортного засобу марки GEELY модель Emgrand 7, 2013 року випуску, номер кузова номер шасі НОМЕР_1 в розмірі 87.920 грн., фінансування страхового платежу за страхування життя позичальника в розмірі 5.714 грн.80 коп. (а.с.11).

Згідно п.2 параграфу 3 договору змінювана процентна ставка за користування кредитом становить 21,9900%.

Графік щомісячних платежів, підписаний позичальником є додатком №1 до кредитного договору; останній платіж здійснюється 03 вересня 2019 року (а.с.14-15).

Згідно п.1 параграфу 4 договору забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором є застава ТЗ, зазначеного в кредитному договорі, згідно п.2 параграфу 4 кредитного договору позичальник погоджується, що з моменту реєстрації ТЗ банк і позичальник є співвласниками транспортного засобу у рівних частках (по 50% кожен).

Відповідно до п.1 параграфу 5 договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, у тому числі, у разі прострочення чергового ануітетного платежу.

Відповідно до п.п.2 b) параграфа 6 кредитного договору позичальник зобов`язується повернути банку суму наданого кредиту в розмірах і строки, визначені п.1 параграфу 1, п.1 параграфу 7 договору і графіком (а.с.12).

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором, 17 вересня 2013 року між банком та ОСОБА_1 укладений нотаріально посвідчений договір застави транспортного засобу.

Згідно п.1 параграфу 1 договору застави для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №910.23946 від 03 вересня 2013 року заставодавець передав у заставу заставодержателю транспортний засіб марки GEELY, модель Emgrand 7, 2013 року випуску, номер кузова номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить заставодавцю на праві свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , виданого Дніпропетровським ВРЕР-2 УДАЇ ГУМВС України в Дніпропетровській області копія договору застави (а.с.20).

Згідно п.п.3-4 параграфу 1 договору застави заставою забезпечене повернення кредиту у розмірі 93.634 грн. 80 коп., сплата процентів, комісії, неустойки, витрат на звернення стягнення на ТЗ.

Згідно п.1 параграфу 3, п.1 параграфу 5 договору застави заставодержатель має право вилучити предмет застави, разом з документами і ключами, і передати на зберігання на майданчику заставодержателя або сторонньої організації у разі порушення заставодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених кредитним договором.

Згідно п.2 параграфу 5 договору застави звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя одним із способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі.

Відповідно до п.2 параграфу 6 договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань за кредитним договором (а.с.21).

В матеріалах справи також наявні витяги про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, підстава обтяження - договір застави ТЗ, об`єкт обтяження - автомобіль легковий марки GEELY, модель Emgrand 7, 2013 року випуску, номер кузова номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , термін дії (після змін) - до 29 серпня 2023 року (а.с.24-27).

Факт надання кредитних коштів копіями меморіальних ордерів (а.с.29-30).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт укладання та надання кредитних коштів, втім документів фінансового характеру на підтвердження розміру заборгованості періоду виникнення (про рух коштів по рахунку, квитанцій тощо) позивач не надав, а з наданих документів не вбачається за який період нараховується заборгованість, розміру тіла кредиту, процентної ставки за кредитом, за який період нараховувалися відсотки, крім того надіславши вимогу про погашення заборгованості не надав суду доказів її отримання.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, поки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України).

Згідно з частиною другої статті 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до частини першої статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Колегія суддів наголошує на тому, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Згідно із ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.

Нормами ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У свою чергу суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Крім того ч.2 ст.13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок доведення наявності заборгованості у боржника покладається на кредитора, який звертається до суду за захистом свого порушеного права - стягнення заборгованості, звернення стягнення тощо.

Позивачем АТ "Ідея Банк" до позову було надана копію кредитного договору №910.23946 від 03 вересня 2013 року (а.с.11-13), графік щомісячних платежів до нього (а.с.14-15), копію згоди фізичної особи-суб`єкта кредитної історії (а.с.16), копію нотаріально посвідченого договору застави транспортного засобу від 17 вересня 2013 року (а.с.20-21), копія нотаріально посвідченої довіреності від 03 вересня 2014 року від імені ОСОБА_1 , якою він уповноважив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передати в заставу АТ "Ідея-Банк" транспортний засіб (а.с.22-23), витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.24-25,26-27), копію меморіального ордеру №910.23946 (а.с.30), виписку по рахунку за спірним кредитним договором (а.с.31-33), довідку-розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором (а.с. 34).

Також позивачем надано вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань від 04 травня 2018 року за вих. №12.4.2/910.23946, з якої також вбачається, що за спірним кредитним договором рахується заборгованості(а.с.35-36,37).

Колегія суддів не може не взяти до уваги дані документи та вважає їх належними та допустимими доказами наявності заборгованості.

Відповідач розрахунок наданий банком не спростував.

Позикодавець наділений можливістю реалізувати своє право в порядку частини другої статті 1050 ЦК України на дострокове повернення йому частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України,якшляхом пред`явлення досудової вимоги, так і судової.

Верховний Суд дійшов переконання, що, звернувшись із вимогою про дострокове виконання основного зобов`язання, банк реалізував своє право на пред`явлення вимоги в порядку частини другої статті 1050 ЦК України, чим змінив строк виконання в повному обсязі кредитного зобов`язання відповідача, а отже, у банку припинилося право нараховувати проценти за кредитом, після чого банк не вправі здійснювати нарахування таких процентів.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 було надіслано вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань, в якій банк зазначив про те, що цей лист-вимога вважається вимогою про усунення порушень в тридцятиденний термін з дня направлення цією вимоги, що свідчить про те, що банк змінив строк виконання зобов`язання, а тому колегія суддів приходить до висновку про визначення заборгованості за спірним кредитним договором з врахуванням вказаної вимоги у загальному розмірі 177.990 грн.39 коп., яка складається з основного боргу у розмірі 46.541 грн.17 коп.; простроченого боргу у розмірі 39.950 грн.16 коп.; прострочених процентів у розмірі 88.834 грн.36 коп.; строкових процентів у розмірі 184 грн.41 коп. та дебіторської заборгованості у розмірі 2.480 грн.29 коп.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що за положеннями пункту 3 частини другої статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, в рішенні суду мають зазначатись, зокрема, заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні суду, є одним із заходів примусового виконання цього рішення.

Колегія суддів враховує, що вимоги банку про вилучення предмета застави та передачу в управління банку на період до його реалізації є саме такими правомірними та необхідними заходами.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі №6-1136цс17.

Таких же правових висновків дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 04 квітня 2018 року у справі №2/489/846/2016 (провадження № 61-1670зпв18), від 30 травня 2018 року у справі №555/661/16-ц (провадження №61-579св17).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що вилучення та передача предмета застави заставодержателю є передбаченим законом примусовим заходом щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження, що вживається на підставі рішення суду на період до його реалізації, якщо такий необхідний. Такий спосіб захисту є ефективним і відповідає правилу статті 5 ЦПК України та природі цивільних відносин, що виникли між сторонами спору.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ "Ідея Банк".

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року із змінами, зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи результат розгляду справи з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 6.730 грн.95 коп.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Ідея Банк" задовольнити частково.

Заочне рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №910.23946 від 03 вересня 2013 року, укладеним між акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , станом на 06 серпня 2018 року у загальному розмірі 177.990 грн.39 коп., яка складається з основного боргу у розмірі 46.541 грн.17 коп.; простроченого боргу у розмірі 39.950 грн.16 коп.; прострочених процентів у розмірі 88.834 грн.36 коп.; строкових процентів у розмірі 184 грн.41 коп. та дебіторської заборгованості у розмірі 2.480 грн.29 коп., звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки GEELY Emgrand 7, 2013 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , шляхом продажу зазначеного автомобіля акціонерним товариством «Ідея Банк» третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб`єктом оціночної діяльності, для чого надати акціонерному товариству «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно, проводити всі необхідні дії у відповідних структурних підрозділах Національної поліції України, структурних підрозділах МВС України, уповноважених здійснювати дії з державної реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов`язані з продажем автомобіля тощо).

Вилучити у ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль марки марки GEELY Emgrand 7, 2013 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , та передати його в управління акціонерному товариству «Ідея Банк» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, 19390819) на період до його реалізації.

В задоволенні решти позовних вимог акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Ідея Банк» судові витрати у розмірі 6.730 грн.95 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.