Справа №489/2575/15-ц
Провадження № 22-ц/812/1099/19
У Х В А Л А

06 червня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі судді Локтіонової О.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та її апеляційну скаргу на заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2015 року, ухвалене за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про припинення поруки, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2015 року у задоволенні вищезазначеного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, 24 травня 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, в якій зокрема заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки про його зміст вона дізналася тільки 15 травня 2019 року, отримавши повний текст звичайною кореспонденцією.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 30 травня 2019 року вищезазначену апеляційну скаргу залишено без руху до надходження матеріалів справи, які надійшли до суду 03 червня 2019 року.

Перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу, вважаю, що апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою не може бути відкрито, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.294 ЦПК України в редакції, яка діяла на час ухвалення оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України в чинній редакції визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 354 ЦПК України в чинній редакції апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення ухвалено 21 липня 2015 року без участі сторін, а його копію направлено позивачу 23 ІНФОРМАЦІЯ_1 2015 року.

Представник позивача був обізнаний про розгляд справи 21 липня 2015 року і просив розглядати її у відсутності його та позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Оприлюднення судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень здійснено 06 серпня 2015 року.

Поштове відправлення із копією судового рішення на ім`я ОСОБА_1 нею отримано не було та повернулося до суду першої інстанції за закінченням терміну зберігання (а.с.146-147).

Однак, 01 грудня 2016 року представник ОСОБА_1 Лазаренко Р.М ОСОБА_3 ознайомився з матеріалами справи та отримав копії документів цивільної справи (а.с.150-151).

20 грудня 2016 року ОСОБА_1 зверталась до суду першої інстанції із заявою про видачу копії рішення суду, яку їй було направлено 22 грудня того ж року (а.с.152-153).

Зазначене свідчить про обізнаність позивача про ухвалення рішення.

Проте, апеляційної скарги подано не було. Вона надійшла до суду апеляційної інстанції 24 травня 2019 року.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

У статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Враховуючи зазначене, вважаю, що необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження, оскільки сплив однорічний строк з дня складання повного тексту оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтею 358 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2015 року, ухвалене за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про припинення поруки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя: О.В. Локтіонова