ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 662/2377/18
Номер провадження: №22-ц/819/910/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2019 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар судового засідання Пісоцька Т.І.,

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20 березня 2019 року у складі судді Тимченко О.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , у якому зареєстрований ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що відповідач у будинку зареєстрований, але фактично не проживає без поважних причин понад рік, позивач просив суд з підстав визначених ст.405 ЦК України визнати його таким, що втратив право користуватися житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач з поважних причин не користується спірним житловим приміщенням, оскільки через неприязні стосунки позивач чинить йому перешкоди у користуванні житлом.

Крім того, суд зауважив, що відповідач набув право власності на частину спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом, у зв`язку із чим, як співвласник, має право користування ним та не може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим будинком.

Однак, колегія суддів не може в повній мірі погодитись з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї.

Згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як передбачено ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено та підтверджується архівним витягом з протоколу №12 засідання правління колгоспу «Путь к коммунизму» від 01 вересня 1990 року, що спірний житловий будинок виділено ОСОБА_1 для проживання сім`єю (а.с.32).

Рішенням правління колгоспу «Путь к коммунизму» від 31 грудня 1991 року ОСОБА_1 надано дозвіл на продаж житлового будинку колгоспника відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР № 973 від 05 жовтня 1981 року "Про індивідуальне житлове будівництво за 50% вартості будинку" та затверджено договір купівлі-продажу з ОСОБА_1 (а.с.32).

З матеріалів справи вбачається, що на момент придбання житлового будинку позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з матір`ю відповідача, який було зареєстровано 05.05.1984 року, актовий запис № 6 та підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла і згідно довідки Воскресенської сільської ради від 10.07.2018 року на момент її смерті разом з нею за місцем її мешкання у АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані члени сім`ї : чоловік - ОСОБА_1 , дочка - ОСОБА_5 , син - ОСОБА_2 .

Згідно довідки, наданої Державним нотаріусом Новотроїцької державної нотаріальної контори Шиман Н.Л., 13 травня 2008 року заведена спадкова справа у зв`язку із зверненням з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 спадкоємців першої черги за законом ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 (а.с.60)

Отже, відповідач ОСОБА_2 у передбаченого порядку та у межах визначених законом строків реалізував своє право на прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 .

Разом з тим, приймаючи до уваги, що 29.09.2017 року державним реєстратором Громівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області Іванців І.М. внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на весь житловий будинок 39 В за позивачем ОСОБА_1 на підставі довідок Воскресенської сільської ради від 14.09.2017 року №596, № 597 та технічного паспорту на будинок і на час розгляду судом справи цей запис про право власності є чиним і у визначеному законом порядку його не оскаржено зацікавленими особами, колегія суддів приходить до висновку про передчасність посилань суду на право власності відповідача, яке у належний спосіб не зареєстровано.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20 березня 2019 року зміні із виключенням з його мотивувальної частини посилання на те, що у ОСОБА_2 виникло право співвласності в порядку спадкування, як на одну із підстав відмови в позові.

Судом також встановлено та не заперечувалось позивачем, що між сторонами існують напружені неприязні стосунки, і, заперечуючи право на проживання відповідача у спірному будинку, позивач чинив йому у цьому перешкоди, внаслідок чого ОСОБА_2 тимчасово мешкав за іншою адресою, доглядаючи хвору бабусю, що свідчить про поважність причин його відсутності у спірному будинку.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов вірного висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення позовних вимог заявлених згідно ст.405 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20 березня 2019 року змінити, виключивши з його мотивувальної частини посилання на те, що у ОСОБА_2 виникло право співвласності в порядку спадкування, як на одну із підстав відмови в позові.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Дата складання повного тексту постанови - 10 вересня 2019 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська