_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6253/18
Провадження № 4-с/520/64/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2019 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі - Шпак К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування повідомлення старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новикової Лілії Олександрівни про повернення виконавчих документів та зобов`язання вчинити певні дії, суд -

ВСТАНОВИВ:

03.04.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м.Одеси із скаргою, в якій просить поновити процесуальний строк на подання скарги про визнання протиправним повідомлення старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новикової Л.О. про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання від 13.02.2019 року; повідомлення старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новикової Л.О. про повернення виконавчого листа № 520/6253/18 від 08.11.2018 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягувачеві визнати протиправним та скасувати; повідомлення старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новикової Л.О. про повернення виконавчого листа № 520/6253/18 від 08.11.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягувачеві визнати протиправним та скасувати; зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в особі Новикової Л.О. або в особі, яка її заміняє, відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 520/6253/18 від 08.11.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та за виконавчим листом № 520/6253/18 від 08.11.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2019 року цивільна справа була розподілена судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 04.04.2019 року вказана скарга була прийнята до провадження та призначено судове засідання.

До судового засідання з`явилась заявник ОСОБА_1 , яка скаргу підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити.

До судового засідання старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новикова Л.О. не з`явилась, належним чином повідомлялась, надала суду відзив на скаргу, яким вважає скаргу безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, мотивуючи тим, що 13.02.2019 року державним виконавцем було розглянуто заяву ОСОБА_1 про примусове виконання рішення Київського районного суду м.Одеси від 18.09.2018 року про стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей, однак у відкритті виконавчого провадження було відмовлено, оскільки порушено вимоги статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема у виконавчому документі пред`явленому до виконання відсутні відомості - найменування органу, що його видав. Крім того, через канцелярію суду було надано клопотання про розгляд скарги за відсутності державного виконавця.

Відповідно до ст.ст. 450, 451 ЦПК України - неявка учасників виконавчого провадження, які належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду скарги по суті. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу, якою у разі обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує усунути порушення, а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд, заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали цивільної справи по даній скарзі та матеріали цивільної справи № 520/6253/18 про стягнення аліментів, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст.449 ЦПК України встановлені строки для звернення зі скаргою до суду, зокрема скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Судом встановлено, що 18.09.2018 року Київським районним судом м.Одеси було ухвалено рішення по справі № 520/6253/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 18.09.2018 року позов було задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народження аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі 930 гривень щомісяця на кожну дитину, починаючи стягнення з 22.05.2018 року до їх повноліття. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач письмово повідомив, що не заперечує проти задоволення позову про стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей та просив слухати справу за його відсутності, рішення набрало законної сили та не оскаржено.

08.11.2018 року Київським районним судом м.Одеси ОСОБА_1 . було видано два виконавчих листа по справі № 520/6253/18 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 / а.с. 4,5/.

У судовому засіданні заявником було пояснено, що після отримання виконавчих листів за допомогою юриста вона підготувала дві заяви про виконання рішення щодо кожної дитини та рекомендованою поштою відправила до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь, на підтвердження пояснень надала суду копію поштового відправлення з опис - вкладенням від 28.01.2019 року, в якому зазначено на відправлення: дві заяви про виконання рішення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 /оригінали/ та два виконавчих листа/оригінали/ а.с.49/. 13.02.2019 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новиковою Л.О. прийнято рішення щодо винесення повідомлень про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання / а.с. 6,7/.

Як вбачається, із повідомлень старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м.Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новикової Л.О., підставами для прийняття даних повідомлень зазначено: «Порушено вимоги статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у виконавчому документі зазначаються назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по - батькові та посада посадової особи, яка його видала. В виконавчому документі, пред`явленому до виконання, відсутні відомості - найменування органу, що його видав.

Суд вважає, що рішення державного виконавця Новикової Л.О. не відповідає вимогам закону, є неправомірним та порушує права стягувача, а особливо грубо порушує права двох неповнолітніх дітей, оскільки не виконується рішення суду та на протязі тривалого часу діти позбавлені права на отримання аліментів на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України та вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» - підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до загальних засад Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватись наданими їм правами.

Відповідно до ч.І ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення, за адресою, зазначеною у виконавчому документі не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

У статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до положень п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення.

Судом встановлено, що заявником ОСОБА_1 було дотримано сукупність вимог п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі яких виконавець розпочинає примусове виконання рішення суду, зокрема було надіслано два оригіналу виконавчого документу та два оригінала заяви на кожну дитину, що підтверджено поштовим описом-відправлення від 28.01.2019 року.

Крім того, посилання виконавця на необхідність приведення виконавчих документів у відповідність до вимог закону є безпідставним, оскільки форма та зміст виконавчих документів суду повністю відповідають Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя,Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України № 173 від 17.12.2013 року, зокрема п.29.8 Додатку 22 до пункту 29.8 Інструкції, що вбачається з тексту даних документів та вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом було досліджено два виконавчих листа за № 520/6253/18 та встановлено, що в них чітко зазначено найменування органу, що їх видав - Київський районний суд м.Одеси, вказана дата рішення, резолютивна частина, дата набрання чинності, строк пред`явлення до виконання, повне найменування боржника та стягувача, дата видачі виконавчого листа, на зворотних аркушах кожного листа зазначено посаду та прізвище, ім`я по батькові особи, якою видано лист та секретаря, їх підписи скріплено печаткою.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюються вимоги до виконавчого документа, в даному випадку до виконавчого листа. Будь-яких помилок у виконавчих листах чи їх невідповідності вимогам закону не встановлено.

До відзиву на скаргу виконавцем були надані, на її думку, зразки закінчення текстів виконавчого документу, але вони різняться між собою, не підтверджують правильності заповнення виконавчих листів, не мають статусу зразка, несуть в себе особисту позицію виконавця, оскільки існує правова форма заповнення та видачі виконавчих листів, тому суд не приймає їх до уваги.

Згідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що не стосуються предмета доказування, зокрема надані виконавцем до відзиву копії зворотних аркушів виконавчих листів, заяви інших осіб, оскільки це не стосується предмету спору та не відповідає вимогам ст.ст.78-80 ЦПК України.

Крім того, виконавець вказує, що в заявах про примусове виконання зазначено стягнення стосовно однієї й тож дитини - ОСОБА_3 , проте виконавець скориставшись правом відзиву на скаргу доказів даного твердження суду не надала, а наявне в матеріалах справи копія опису-відправлення на двох дітей спростовує доводи виконавця.

Також, суд звертає увагу на те, що державним виконавцем було порушено вимоги закону про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання в частині пропуску трьохденного строку з дня його пред`явлення.

Таким чином, винесені повідомлення старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новикової Лілії Олександрівни про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що у виконавчому документі пред`явленому до виконання відсутні відомості - найменування органу, що його видав, є безпідставними.

Суд вважає, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа є неправомірними та такими, що не відповідають вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», який діяв на час видачі судом виконавчого документа.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Тому в даному випадку державний виконавець зобов`язана вирішити питання про прийняття виконавчих документів до виконання та відкриття виконавчого провадження, доводи, викладені державним виконавцем у повідомленнях та відзиву є необґрунтованими, правова підстава для повернення виконавчих документів відсутня.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, рішення головного державного виконавця про повернення виконавчих документів стягувачу без виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставним та підлягає скасуванню із зобов`язанням вирішити питання про відкриття виконавчого провадження за даними листами.

Згідно ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав та свобод. Заявник отримала повідомлення 27.03.2019 року поштою. На підтвердження тривалого відправлення була надана копія конверту, з якого вбачається, що 22.03.2019 лист було повернуто до виконавчої служби у місто Маріуполь, оскільки первісне відправлення відбувалось за помилковою адресою та лише 22.03.2019 року листи були повторно відправлені на адресу стягувача, які ОСОБА_1 отримала 27.03.2019. Таким чином, 27.03.2019 року є датою, коли ОСОБА_1 дізналася про порушене право, тому фактичне звернення до суду для захисту прав ОСОБА_1 з пропуском строку, передбаченого ст.449 ЦПК України вважається пропущеним з поважних причин та підлягає поновленню.

Відповідно до ст.262 ЦПК України суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, якщо виявить порушення законодавства в діяльності посадових осіб, але суд вважає, що в даному випадку доводи суду, викладені в ухвалі про задоволення скарги є достатніми та не повинні дублюватися в окремій ухвалі суду, проте судом не заперечується право заявниці на звернення зі скаргою до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Керуючись ст. ст.12,13,76,81,89, 259-261, 447-452 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою.

Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними та скасування повідомлень старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новикової Лілії Олександрівни про повернення виконавчих документів та зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати повідомлення старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новикової Лілії Олександрівни від 13.02.2019 року про повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття до виконання за № 520/6253/18 від 08.11.2018 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати неправомірним та скасувати повідомлення старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Новикової Лілії Олександрівни від 13.02.2019 року про повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття до виконання за № 520/6253/18 від 08.11.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3обов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в особі Новикової Лілії Олександрівни або в особі, яка її заміняє, вирішити питання про прийняття виконавчих документів за № 520/6253/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданих 08.11.2018 року Київським районним судом м.Одеси до виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 21 травня 2019 року.

Суддя Гниличенко М. В.