Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6062/18 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 54 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №274/6062/18 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Бердичівтеплокомуненерго» про зобов`язання укласти трудовий договір та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 березня 2019 року, яка постановлена суддею Вдовиченко Т.М. в м. Бердичів

в с т а н о в и в:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати, що по відношенню до нього відповідач допустив дискримінацію при розгляді заяв про працевлаштування; також просив зобов`язати відповідача укласти з ним трудовий договір на посаду оператора котельні починаючи з 12 вересня 2018 року та стягнути з КП «Беричівтеплоенерго» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу відповідно до положень ч. 2 ст. 235 КЗпП України і понесені ним судові витати.

На обґрунтування позову позивач зазначив, що 13.09.2018р., 14.09.2018 р., 27.09.2018 р., 08.10.2018 р. та 12.10.2018 р. подавав відповідачу заяви про прийняття його оператором котельні, однак працевлаштований не був, а отримував письмові відповіді про те, що прийом працівників не здійснюється. Однак, КП « Бердичівтеплоенерго» приймало працівників на посаду оператора котельні з 12 жовтня 2018 року, а з позивачем трудовий договір не уклали. Системність дискримінації по відношенню до позивача підтверджується регулярними зверненнями до суду з позовами до КП «Бердичівтеплоенерго» в подібних справах.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при розгляді справи судом першої інстанції були неповно з`ясовані обставини справи, порушені норми процесуального і матеріального права. Зазначає, що суд не надав належної правової оцінки доказам позивача, не обґрунтував та не навів мотивів їх неприйняття.

Відповідач КП «Бердичівтеплоенего», заперечуючи проти апеляційної скарги,надіслало відзив, у якому просило відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області залишити без змін. Зазначивши, що не відмовляло позивачу у прийнятті на роботу, однак позивач не вчинив необхідних дій для прийняття його на роботу. Рішення суду вважає законним, обґрунтованим та прийнятим у повній відповідності з нормами матеріального та процесуального права

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що 13.09.2018 р., 14.09.2018 р., 27.09.2018 р., 08.10.2018 р. ОСОБА_1 подавав до КП «Бердичівтеплоенерго» заяви, у яких просив прийняти його на роботу оператором котельні (а.с.5,7,9,11).

20.09.2018 р., 04.10.2018р., 10.10.2018 р. КП «Бердичівтеплоренерго» надавало позивачу відповідь, що прийом працівників на виконання обов`язків оператора котельні на даний час не здійснюється (а.с.8,10,12).

12.10.2018 р. ОСОБА_1 знову звернувся до КП «Бердичівтеплоенерго» із заявою, у якій просив прийняти його на роботу оператором котельні (а.с.13).

16.10.2018 р. позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати відомості за період з 01.09.2018 р. по 16.10.2018 р., щодо кількості та дати видачі направлень на проходження попереднього медичного огляду працівників на посаду оператора котельні; повідомити коли та в якій кількості на підприємство прийнято працівників на посаду оператора котельні; хто саме з працівників прийнятих на посади оператора котельні має висновки психофізіологічної експертизи та протоколи психофізіологічного обстеження з дозволом на виконання роботи оператора котельні; також надати розмір середнього заробітку оператора котельні; вказати згідно з яким рішенням розпочато опалювальний сезон у 2018 році та причину неукладення трудового договору з ОСОБА_1 (а.с.14).

Листом від 18.10.2018 р. КП «Бердичівтеплоенерго» надало відповідь-роз`яснення на запити ОСОБА_1 від 12 та 16 жовтня 2018 року (а.с.15).

17.10.2018 р. Бердичівський міський центр зайнятості на звернення ОСОБА_1 від 16.10.2018 р. повідомив, що інформація від КП «Бердичівтеплоенерго» про попит на робочу силу (вакансії) на посаду оператора котельні надійшла до Бердичівського міського центру зайнятості 12.10.2018 р., інформацією про дату працевлаштування Центр не володіє (а.с.16).

Одним із пунктів Рішенням виконкому Бердичівської міської ради Житомирської області № 335 від 12.10.2018 р. встановлено, що опалювальний період 2018/2019 років для мешканців будинків (квартир) з індивідуальним та централізованим опаленням, бюджетних закладів, установ та організацій, на балансі яких знаходяться котельні, розпочинається з 15.10.2018 р.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт дискримінації відносно нього при прийомі на роботу та факт необґрунтованої відмови відповідача у прийнятті його на роботу з 12.09.2018 р., оскільки працівники на посаду оператора котельні, на яку претендував позивач, були прийняті на підприємство лише 13.10.2018 р.

Колегія судів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За змістом ст. 22 КЗпП України забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу.

У ст. 2 КЗпП України передбачено, що право громадян на працю - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ст. 21 КЗпП).

Положеннями статті 23 Кодексу передбачено, що трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Робота за строковим трудовим договором - це робота, що виконується відповідно до пунктів 2 і 3 ст. 23 КЗпП, тобто трудовий договір укладено на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, або на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

За змістом ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень сторін в судовому засіданні в суді першої інстанції, письмових пояснень, 12 жовтня 2018 року відповідач здійснював прийом на роботу операторів котелень. Позивач особисто подав до КП «Бердичівтеплоенерго» заяву про прийняття на роботу, яка була зареєстрована. Проте, в своїх вимогах просить зобов`язати відповідача укласти трудовий договір з ним починаючи з 12 вересня 2018 р.

В зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з ОСОБА_1 не міг бути укладений відповідний трудовий договір з 12.09.2018 р., оскільки на той момент ним не було вчинено жодних дій, передбачених ст. 24 КЗпП України, спрямованих на укладення трудового договору. З матеріалів справи вбачається, що вперше заяву про прийняття на посаду оператора котельні ОСОБА_1 було подано до КП «Бердичівтеплоенерго» 13.09.2018 р.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці докази встановлюються такими способами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 79,80 ЦПК України).

Однак позивачем не надано, а судом не встановлено факту дискримінаційних дій відповідача при розгляді заяв позивача щодо працевлаштування. Трудові права позивача, згідно його позовних вимог, відповідачем не порушені.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та на законність оскаржуваного рішення не впливають, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 травня 2019 року.

Головуючий: Судді: