Ухвала

27 травня 2019 року

м. Київ

справа № 275/712/16

провадження № 61-9443ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду

від 03 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної майнової

та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду до ОСОБА_1

про відшкодування майнової шкоди у розмірі 31 952, 89 грн та моральної

шкоди - 64 тис. грн, а також витрат на правничу допомогу у розмірі

5 тис. грн та судових витрат - 640 грн.

В обґрунтування свого позову зазначив, що він є потерпілим

у кримінальному провадженні № 0000247 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України. Відповідач за попередньою змовою з невідомою особою вчинили крадіжку з належного йому

будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується судовими рішеннями у кримінальному провадженні.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області

від 11 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування майнової шкоди 21 660, 22 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 тис. грн, а також судові витрати в розмірі сплаченого судового збору

в сумі 640 грн, а всього 32 300, 22 грн.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 11 грудня 2018 року змінено.

Збільшено розмір стягнутої з ОСОБА_1 майнової шкоди із 21 660, 22 грн до 29 619, 22 грн та збільшено суму стягнутих судових витрат з 640 грн

до 3 тис. грн.

Змінено загальну суму стягнення з 32 300, 22 грн до 42 619, 22 грн.

У травні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , в якійзаявник просить скасувати постанову Житомирського апеляційного суду від 03 квітня 2019 рокуі залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі,

що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають

касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 95 952, 89 грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 192 100, 00 грн).

Заявник не погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції в частині збільшення розміру майнової шкоди, яка підлягає стягненню, на суму

7 959 грн.

Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин,

які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу

на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду

від 03 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної майнової

та моральної шкоди - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников