ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2277/18 Номер провадження 22-ц/814/1341/19Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко-Луценко С.В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів: Триголова В.М., Пікуля В. П.,

за участю секретаря Зеленської О.І.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 лютого 2019 року, ухваленого у складі головуючого судді - Андрущено-Луценко С.В., повний текст судового рішення виготовлено 26 лютого 2019 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про перерахунок розміру страхових виплат, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області провести йому з 01 листопада 2014 року по 31 грудня 2017 року перерахунок розміру щомісячних страхових виплат згідно чинного законодавства, виходячи з розміру щомісячної страхової виплати на 01.04.2001, яка становить 424,13 грн..

Свої вимоги мотивував тим, що він з 01 лютого 1982 року по 18 квітня 2007 року працював на шахті «Суходільська-Східна», яка на час звільнення була відокремленим структурним підрозділом «Шахтоуправління «Суходільське-Східне» ПАТ «Краснодонвугілля» (нині ПрАТ «Краснодонвугілля»), де отримав професійне захворювання. 04 липня 1994 року йому був встановлений ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 20% з 07 червня 1994 року по 01 липня 1996 року. 04 жовтня 1996 року йому повторно було встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 20% з 01 липня 1996 року по 07 червня 1998 року. 03 листопада 1998 року йому встановлений ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 25% з 01 листопада 1998 року по 03 жовтня 2000 року. Останнім висновком ВТЕК від 20 березня 2001 року йому був встановлений ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 20% з 01 листопада 2000 року безстроково. Наказом директора шахти «Суходільска-Східна» виробничого об`єднання «Краснодонвугілля» від 11.07.1994 року № 391, в зв`язку з частковою втратою професійної працездатності, йому були призначені та виплачувалися з 07 червня 1994 року щомісячні виплати на відшкодування втрати працездатності в розмірі 20% в сумі 998717 крб.

Зазначає, що на момент передачі його особової справи до Фонду страхування від нещасних випадків на виробництві підприємством було невірно визначено йому розмір втраченого внаслідок професійного захворювання заробітку 205 грн., замість 424,13 грн., що потягнуло за собою неправильне нарахування в подальшому Фондом щомісячних сум відшкодування шкоди.

Вказані обставини були встановлені рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 2 серпня 2017 року по справі № 541/1795/15-ц за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Краснодоні Луганської області, Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» про перерахунок страхових виплат та стягнення заборгованості,

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 04 жовтня 2017 року роз`яснено рішення Апеляційного суду Полтавської області від 02 серпня 2017 року в частині визначення розміру щомісячних страхових виплат на 01 квітня 2001 року, де вказано, що станом на 01 квітня 2001 року розрахункова сума щомісячних страхових виплат 20% середньої заробітної плати ОСОБА_1 , становила 424,13 грн.

При зверненні до відповідача з заявою про здійснення перерахунку щомісячної страхової виплати з 01 листопада 2014 року по 31 грудня.2017 року, виходячи з суми щомісячних страхових виплат станом на 01 квітня 2001 року в сумі 424,13 грн., що визначено судовим рішенням, яке набрало законної сили, він отримав відмову з посиланням на відсутність підстав для перерахунку щомісячних страхових виплат.

Вважає, що відповідач неправомірно відмовив йому в перерахунку, оскільки такий розмір був встановлений судом апеляційної інстанції при судовому розгляді іншої справи, в якій брали участь особи, щодо яких встановлені ці обставини.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області провести ОСОБА_1 перерахунок розміру щомісячних страхових виплат за період з 01 листопада 2014 року по 31 грудня 2017 року, виходячи з розміру щомісячної страхової виплати на 01.04.2001 року, який становить 424,13 грн.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн..

З даним рішенням суду не погодилося Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області та подало на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивач з квітня 2001 року одержував щомісячні страхові виплати у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Краснодоні Луганської області у розмірі 205,00 грн., в подальшому такі виплати перераховувалися у зв`язку із зростанням середньої заробітної плати. Оскільки, у позивача був відсутній оригінал справи про страхові виплати, сформованої Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Краснодоні Луганської області, продовження щомісячної страхової виплати здійснено у розмірі, встановленому за відомостями Централізованої інформаційно-аналітичної системи Фонду, як це передбачено п.3 розділу ІІІ Порядку № 20.

Вказує, у разі встановлення рішенням суду іншого розміру страхової виплати, якого з незалежних від Фонду причин не існувало на момент продовження страхових виплат, може йтися не про перерахунок страхових виплат, а про новий розгляд справи про страхові виплати. Під час нового розгляду справи про страхові виплати підлягає застосуванню ч. 4 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» №1105-XIV від 23.09.1999.

Оскільки, відсутня довідка страхувальника про розмір втраченого заробітку у сумі, встановленій судовим рішенням, у Миргородського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, яке є відокремленим підрозділом відповідача, не має підстав для перегляду щомісячної страхової виплати позивача. Вважає, що відповідач діяв згідно чинного законодавства, тому підстав для задоволення позовних вимог немає.

Відзив до суду апеляційної інстанції позивачем не подано.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 01.02.1982 року по 18.04.2007 року працював на шахті «Суходільська-Східна», яка на час звільнення була відокремленим структурним підрозділом «Шахтоуправління «Суходільське-Східне» ПАТ «Краснодонвугілля» (нині ПрАТ «Краснодонвугілля»), за професіями гірничий майстер, помічник начальника дільниці, старший гірничий майстер, заступник начальника дільниці на підземних роботах, виконуючий обов`язки начальника дільниці на підземних роботах. В період роботи на посаді заступника начальника дільниці на підземних роботах, на яку він був призначений 30.09.1986 року відповідно до наказу №348/к від 30.09.1986 року, за результатами огляду ВТЕК від 04.07.1994 року позивачу був встановлений ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 20% з 07.06.1994 року по 01.07.1996 року у зв`язку з професійним захворюванням пильовим бронхітом. Висновком ВТЕК від 04.10.1996 року йому повторно був встановлений ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 20% з 01.07.1996 року по 07.06.1998 року. Висновком ВТЕК від 03.11.1998 року йому встановлений ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 25% з 01.11.1998 року по 03.10.2000 року. Останнім висновком ВТЕК від 20.03.2001 року позивачу був встановлений ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 20% з 01.11.2000 року безстроково. Наказом директора шахти «Суходільска-Східна» виробничого об`єднання «Краснодонвугілля» від 11.07.1994 року № 391, в зв`язку з частковою втратою професійної працездатності, ОСОБА_1 були призначені та виплачувалися з 07.06.1994 року щомісячні виплати на відшкодування втрати працездатності в розмірі 20% в сумі 998717 крб.

Вказані факти встановлені рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02 серпня 2017 року та сторонами не оскаржується. (а.с.8-11).

При цьому, вищевказаним рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02 серпня 2017 року встановлено, що відділення виконавчої дирекції Фонду в м.Краснодоні на підставі виданої роботодавцем невірної довідки про розмір втраченого заробітку здійснювало виплату щомісячного відшкодування шкоди не в повному розмірі.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 04 жовтня 2017 року встановлено, що станом на 01 квітня 2001 року розрахункова сума щомісячних страхових виплат 20% середньої заробітної плати ОСОБА_1 , становила 424,13 грн. (а.с.12).

03 вересня 2018 року позивач звернувся до Миргородського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області з заявою про проведення перерахунку щомісячних страхових виплат з 01.11.2014 року по 31.12.2017 року, виходячи з розрахункової суми станом на 01.04.2001 року 424,13 грн. (а.с.16-17), але йому було в цьому відмовлено (а.с.18).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача в перерахунку розміру страхових виплат порушує права позивача на їх отримання у розмірі встановленому законом та визначеному судом.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним та узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Доводи апелянта про те, що ухвала суду про роз"яснення судового рішення не може бути підставою для проведення щомісячної страхової виплати є помилковими, оскільки згідно вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області провести ОСОБА_1 перерахунок розміру щомісячних страхових виплат за період з 01 листопада 2014 року по 31 грудня 2017 року, виходячи з розміру щомісячної страхової виплати на 01.04.2001 року, який становить 424,13 грн., розмір яких визначено рішенням суду, яке набрало законної сили та є чинним.

Таким чином, колегія суддів за результатами апеляційного розгляду справи вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного, всебічного та обєктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом надана відповідна правова оцінка.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Оскільки, в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, понесені апелянтом судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 лютого 2019 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 23 травня 2019 року.

Головуючий суддя : О.О. Панченко

Судді: В.М. Триголов

В.П. Пікуль