ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 травня 2019 року

м. Харків

справа № 629/6474/18

провадження № 22-ц/818/2783/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

учасники справи:

позивач - Кредитна спілка «Лозівський взаємний кредит»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кредитної спілки «Лозівський взаємний кредит» на заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 березня 2019 року в складі судді Харабадзе К.Ш.,

у с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року Кредитна спілка «Лозівський взаємний кредит» (далі - КС «Лозівський взаємний кредит») звернулася у суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та просила стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість по відсоткам за березень 2017 року - березень 2018 року в розмірі 7 222 грн. 22 коп.

Позов мотивовано тим, що 02 серпня 2014 року між КС «Лозівський взаємний кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір споживчого кредиту (пенсійний) ПД № 528, за яким відповідачу було надано кредит в розмірі 18 000 грн. під 54 % річних, загальним строком користування на 24 місяці, з обов`язком погасити кредит до 02 серпня 2016 року. В цей же день між ОСОБА_2 та КС «Лозівський взаємний кредит» було укладено Договір поруки № 528/03, у відповідності до якого вона зобов`язалась відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань ОСОБА_1 за Договором споживчого кредиту від 02 серпня 2014 року ПД № 528.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 листопада 2016 року було задоволено позовні вимоги КС «Лозівський взаємний кредит» та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 прострочену суму заборгованості по кредиту в розмірі 10 251 грн. 47 коп., суму заборгованості по відсотках станом по листопад 2016 року включно в розмірі 6 293 грн. 96 коп.

Строк дії Договору споживчого кредиту сплив 02 серпня 2016 року, однак станом по грудень 2018 року включно прострочена заборгованість ОСОБА_1 по відсоткам, яка не увійшла до вищезазначеного виконавчого листа, за березень 2017 року - березень 2018 року склала 7 222 грн. 22 коп., що підтверджується довідкою від 22 листопада 2018 року № 22/11/3 про нарахування та сплату відсотків по кредиту ОСОБА_1

Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування, визначеного по 02 серпня 2016 року, і з цього часу права та інтереси позивача забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, після визначеного договором строку кредитування позивач не мав права нараховувати проценти. Крім того, рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 листопада 2016 року з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на користь КС «Лозівський взаємний кредит» стягнуто в солідарному порядку прострочену суму заборгованості по кредиту в розмірі 10 251 грн. 47 грн, суму заборгованості по відсотках станом по листопад 2016 року включно в розмірі 6 293 грн. 96 коп.

10 квітня 2019 року КС «Лозівський взаємний кредит» подала апеляційну скаргу. Посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник, який своєчасно не повернув суму позики, зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Суд першої інстанції не врахував, що пункт 3.1 кредитного договору передбачає застосування двох різних ставок процентів, кожна з яких базується на різних нормах ЦК України, а саме: 54 % відповідно до вимог статті 1054 ЦК України; 90 % відповідно до вимог частини другої статті 625 ЦК України.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт перший частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 02 серпня 2014 року між КС «Лозівський взаємний кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір споживчого кредиту (пенсійний) ПД № 528, за яким відповідачу було надано кредит в розмірі 18 000 грн. під 54 % річних, загальним строком користування на 24 місяці, з обов`язком погасити кредит до 02 серпня 2016 року.

02 серпня 2014 року між ОСОБА_2 та КС «Лозівський взаємний кредит» було укладено Договір поруки № 528/03, у відповідності до якого вона зобов`язалась відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань ОСОБА_1 за Договором споживчого кредиту від 02 серпня 2014 року ПД № 528.

КС «Лозівський взаємний кредит» у 2016 році зверталася у суд із позовом про дострокове солідарне стягнення заборгованості за Договором споживчого кредиту (пенсійний) ПД № 528 з позичальника ОСОБА_1 і поручителів: ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 листопада 2016 року позовні вимоги КС «Лозівський взаємний кредит» задоволені та солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 прострочену суму заборгованості по кредиту в сумі 10 251 грн. 47 коп., суму заборгованості по відсотках станом по листопад 2016 року включно в сумі 6 293 грн. 96 коп. (а. с. 4-7).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 546 ЦК України).

Частинами першою, другою статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тобто порука є додатковим (акцесорний) способом забезпечення виконання зобов`язань, а тому такі правочини щодо встановлення забезпечення матимуть юридичне значення тільки тоді, коли мають юридичну силу основні зобов`язання.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору споживчого кредиту (пенсійний) ПД № 528 сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 24 місяці - по 02 серпня 2016 року. Відтак, у межах строку кредитування по 02 серпня 2016 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати відсотки періодичними (щомісячними) платежами не пізніше, ніж в останній робочий день поточного місяця. Починаючи з 02 серпня 2016 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

КС «Лозівський взаємний кредит» використала право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, звернувшись у 2016 році у суд із позовом про дострокове солідарне стягнення заборгованості за Договором споживчого кредиту (пенсійний) ПД № 528 з позичальника ОСОБА_1 і поручителів: ОСОБА_5 . та ОСОБА_2 .

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги КС «Лозівський взаємний кредит».

Строк дії договору споживчого кредиту (пенсійний) ПД № 528 закінчився 02 серпня 2016 року.

В пункті четвертому статті 263 ЦПК України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12 Верховний Суд дійшов висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення позову немає.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки позов задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Лозівський взаємний кредит» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 04 червня 2019 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова