Справа № 127/8400/16-ц
Провадження № 22-ц/801/1118/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 рокуСправа № 127/8400/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 127/8400/16-ц за

позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1 про визнання договору поруки недійсним

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про заміну сторони у цивільній справі, постановлену у складі судді Ан О.В.,

встановив:

У квітні 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором про надання споживчого кредиту №0 від 03 березня 2008 року в розмірі 112164, 13 дол США та пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 85 795, 68 грн.

В липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання припиненим договору поруки №184533 від 03 березня 2008 рок , укладеного між нею та ПАТ «Укрсиббанк».

Ухвалою Вінницького міського суду від 17 липня 2018 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2

01 березня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про залучення його як правонаступника позивача ПАТ «УкрСиббанк» у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

Вимоги заяви обґрунтовував тим, що 21 лютого 2019 року між ним та ТОВ «Фінстрим» був укладений договір комісії на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення, відповідно до умов якого ТОВ «Фінстрим» 21 лютого 2019 року уклав за його дорученням від свого імені з ПАТ «УкрСиббанк» договір факторингу №21/02/1/2019, відповідно до якого ПАТ «Укрсиббанк» передав, а ТОВ «Фінстрим» прийняв право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 03 березня 2008 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

Факт відступлення права вимоги ПАТ «УкрСиббанк» був засвідчений згідно з п. 3.2 договору факторингу, актом приймання-передачі прав вимоги.

Також на виконання вимог договору комісії між ОСОБА_3 та ТОВ «Фінстрим» було складено акт прийому-передачі права вимоги до договору комісії від 21 лютого 2019 року.

На підставі п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, ст. 55 ЦПК України просив залучити його як правонаступника позивача.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про заміну сторони у справі відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_3 не довів факту переходу до нього прав та обов`язків позивача.

Ухвала суду мотивована тим, що за умовами договору факторингу від 21 лютого 2019 року між ТОВ «Фінстрім» та АТ «УкрСиббанк» передбачено право фактора на наступне відступлення права грошової вимоги, яке за положеннями ч.2 ст. 1083 ЦК України може бути здійснено відповідно до норм глави 73 ЦК України, яка регулює відносини факторингу. Проте Сандюк І.І. не надав доказів укладення між ним та ТОВ «Фінстрім» договору факторингу, а договір комісії не відповідає вимогам законодавства щодо подальшої передачі права вимоги (факторингу). Крім того, фактором може бути банк або інша фінансова установа, а також фізична особа- суб`єкт підприємницької діяльності, яка згідно із законом має право здійснювати факторингові операції, проте ОСОБА_3 не надав доказів на підтвердження його права здійснювати такі операції, зокрема ліцензії на надання фінансових послуг.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду, посилаючись на неповне з`ясування усіх обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначав, що договір комісії між ним та ТОВ «Фінстрим» є чинним і правомірним, чинним законодавством не встановлено обмежень чи особливостей щодо договорів комісії, предметом за якими є право вимоги за кредитним договором. Факт відступлення права вимоги від АТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Фінстрим» було засвідчено у встановленому договором факторингу порядку - актом передачі прав вимоги.

Також факт виконання договору комісії було засвідчено актом приймання-передачі права вимоги по договору комісії від 21 лютого 2019 року і відповідно до норм ст. 1018 ЦК України він є власником майна, придбаного за рахунок ТОВ «Фінстрим».

У строк , встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що 03 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 125000 дол США, що еквівалентно 631250 грн за курсом НБУ на день укладення договору, зі сплатою 12,40 % річних, а позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти і сплатити плату за кредит і інші грошові платежі в порядку і на умовах, визначених договором в строк до 02 березня 2038 року.

Виконання зобов`язання забезпечується: порукою ОСОБА_2 за договором поруки №184533 від 03 березня 2008 року; іпотекою трикімнатної квартири, загальною площею 62,5 кв.м. за адресою,: АДРЕСА_1 , яка є власністю ОСОБА_1 на підставі договору іпотеки №78720 від 06 березня 2008 року.

Оскільки відповідачі не виконують взятих на себе зобов`язань ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з заборгованості за кредитним договором.

21 лютого 2019 року між ОСОБА_3 (комітент) та ТОВ «Фінстрім» (комісіонер) було укладено договір комісії, згідно з умовами якого комісіонер зобов`язався за дорученням комітента за комісійну винагороду вчинити за рахунок комітента від свого імені правочини з первісним кредитором, яким є АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк, щодо набуття права вимоги до позичальника за кредитним договором, а також до поручителя та іпотекодавця за договорами забезпечення за ціною не більше узгодженою сторонами, що становить 893 889,58 грн до 21 лютого 2019 року.

Згідно з п. 1.1 договору комісії у розділі «Визначення термінів та тлумачення» «Позичальник» означає особу гр. ОСОБА_1 , який є позичальником за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 03 березня 2008 року, що укладений між первісним кредитором та ОСОБА_1 ; «Іпотекодавець» є гр. ОСОБА_1 , який є іпотекодавцем за договором Іпотеки №78720, що укладений між первісним кредитором та ОСОБА_1 , що посвідчений 06 березня 2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1361; «Поручитель» є гр. ОСОБА_2 , яка є поручителем за договором поруки № 184533 від 03 березня 2008 року, що укладений між первісним кредитором та ОСОБА_2

Відповідно до п. 2.2 договору комісії належним виконанням комісіонером своїх обов`язків за договором вважається набуття комітентом права вимоги до позичальника за кредитним договором, а також до поручителя і іпотекодавця за договорами забезпечення.

21 лютого 2019 року між АТ «УкрСиббанк» (клієнтом) та ТОВ «Фінстрім» (фактором) був укладений договір факторингу №21/02/1/2019, за умовами якого АТ «УкрСиббанк» зобов`язався передати у власність ТОВ «Фінстрім», а ТОВ «Фінстрім» прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах визначених договором.

Обсяг прав вимоги за загальною заборгованістю по договору надання споживчого кредиту від 03 березня 2008 року, боржник ОСОБА_1 , становить 97504 дол США основної суми боргу і 53315,43 дол США проценти.

Відповідно до п. 1 4 договору факторингу одночасно з відступленням прав вимоги до фактора переходять усі права клієнта за усіма договорами забезпечення, які не були посвідчені нотаріально.

Відповідно до п. 3.1 договору факторингу права вимоги переходять від клієнта до фактора у дату відступлення, але не раніше моменту зарахування на рахунок клієнта суми фінансування за цим договором, після чого фактор одержує право вимагати від боржника і гарантів виконання усіх зобов`язань за первинними договорами і договорами забезпечення. До фактора переходять права вимоги в обсязі і на умовах, що існували на дату відступлення.

Відступлення прав вимоги засвідчується складанням сторонами Акта приймання-передачі прав вимоги за формою згідно з додатком 2 до цього договору. Акт приймання-передачі прав вимоги складається сторонами виключно після одержання клієнтом суми фінансування (п. 3.2 договору факторингу).

Згідно з п. 3.5 договору факторингу після дати відступлення фактор може відступити усі або будь-які права вимоги третім особам. Таке відступлення не потребує згоди або повідомлення клієнта.

Відповідно до додатку № 1 договору факторингу в перелік первинних договорів та договорів забезпечення внесено: договір надання споживчого кредиту № 0 від 03 березня 2008 року, договір поруки № 1884533 від 03 березня 2008 року, укладений між АКіБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 з усіма додатками та додатковими угодами; договір іпотеки № 78720 (реєстровий № 1361) від 06 березня 2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» а ОСОБА_1 з усіма додатками та додатковими угодами.

21 лютого 2019 року на виконання договору факторингу №21/02/1/2019 ТОВ «Фінстрим» та АТ «УкрСиббанк» було підписано акт приймання-передачі прав вимоги за вищевказаним договором споживчого кредиту та договорами забезпечення та погоджено, що відступлення прав вимоги набуває чинності безпосередньо з моменту підписання цього акта.

Також 21 лютого 2019 року між ТОВ «Фінстрим» та ОСОБА_3 на виконання договору комісії від 21 лютого 2019 року підписано акт прийому-передачі Права вимоги до договору комісії, згідно з яким комісіонер передав, а комітент прийняв права вимоги АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 03 березня 2008 року та договором поруки №184533 від 03 березня 2008 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно ізч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України).

Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ.

Як видно з витягу з Державного реєстру фінансових установ ТОВ «Фінстрим» () , включений до реєстру з 15 грудня 2015 року та 06 квітня 2017 року отримав ліцензію на надання послуг з факторингу. Строк дії ліцензії безстроково.

Згідно з приписами статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

За змістом ч. 3 ст. 1011 ЦК України істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Майновими визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Зокрема такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року №6-290цс16.

Таким чином, умовою договору комісії можуть бути в тому числі і укладення правочинів щодо придбання майнових прав (грошових вимог тощо).

Законодавством не встановлено обмежень щодо укладення договорів комісії на придбання майна, зокрема прав грошової вимоги за кредитним договором.

Також згідно з положеннями чинного ЦК комісіонер укладає правочини саме від свого імені.

Договір комісії між ОСОБА_3 та ТОВ «Фінстрим» є чинним і у встановленому порядку недійсним не визнаний

Відповідно до ст.1018 ЦК України майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента.

Отже, з моменту набуття комітентом ОСОБА_3 за договором комісії права власності на права вимоги АТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до останнього перейшли права кредитора за договором про надання споживчого кредиту та договорами забезпечення.

Відповідно до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 не довів перехід до нього прав та обов`язків позивача - АТ «УкрСиббанк» з підстав, що заявник не наділений правами здійснювати факторингові операції, а також, що договір комісії не є належним правочином відступлення права грошової вимоги, яке може бути здійснене лише за правилами договору факторингу є помилковими, до яких суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду першої інстанції не є такою, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, апеляційний суд за наслідками її перегляду не може застосувати норми ст. 379 ЦПК України - скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, ухвала суду першої інстанції до скасування з постановленням нової про задоволення заяви ОСОБА_3

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 315, 374, 376,381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2019 року скасувати.

Заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Замінити позивача Акціонерне товариство «Укрсиббанк» - (Код , м. Київ, вул. Андріївська, 2/12) у цивільній справі № 127/8400/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором його правонаступником - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 червня 2019 року.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник