Справа № 487/7987/18
Провадження № 2/487/761/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

14.05.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря Полінкевич К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення

В С Т А Н О В И В:

29.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення в квартиру АДРЕСА_1 з наданням йому однієї вільної кімнати.

Позовні вимоги мотивовано тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 17.12.1998 року власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/4 частці кожному. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними братами від шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_1 по 1/2 частки від спадкового майна - 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , в зв`язку з чим частка позивача у спільній сумісній власності на зазначену квартиру складає 1/4 частку та 1/8 частку після прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 Відповідач для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 не звертався та фактично спадщину не прийняв, оскільки зареєстрований не за адресою спадкового майна. Іншого майна позивач не має, а відповідач є власником іншого нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 та 1/5 частки квартири АДРЕСА_3 . Проте відповідач після смерті батька ОСОБА_4 вселився до спірної квартири та почав чинити перешкоди позивачу у користуванні майном. Проте позивач не має можливості потрапити до своєї власності, відповідач зайняв усі вільні кімнати в спірній квартирі, оскільки переїхав до квартири проживати разом із своєю сім`єю в кількості чотирьох осіб. 20.11.2018 року позивач звернувся до Заводського відділу поліції ГУНП у Миколаївській області із заявою щодо надання йому допомоги потрапити до своєї квартири, на що отримав відповідь, згідно якої відносини, які склалися між сторонами відносяться до категорії цивільно-правові, розгляд яких відбувається в суді. Враховуючи викладене, позивач був вимушений звернутися до суду із відповідним позовом. Посилаючись на викладене, позивач просив позовні вимоги задовольнити.

До судового засідання позивач не з`явився, суду надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 17.12.1998 року виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджуються свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Після його смерті свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.07.2018 року отримали ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , згідно якого прийняли по 1/2 частці спадкового майна, яке складається з 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 . Таким чином, позивач є власником 3/8 часток спірної квартири. Проте користуватися належним йому майном та проживати у належній йому частині квартири позивач не має можливості, оскільки у квартиру вселився відповідач та чинить перешкоди позивачу у користуванні належним йому майном.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 316 та ч. 1 ст. 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.3 ст.319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379,382 ЦК України).

У пункті 33 постанови №5 Пленуму «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Судом встановлено, що відповідач в квартирі АДРЕСА_1 не зареєстрований, але самоправно займає квартиру, відмовляється в добровільному порядку її звільнити та чинить позивачу, як власнику частини квартири, опір в розпорядженні належним йому майном.

З огляду на викладене суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту в обраний позивачем спосіб: шляхом зобов`язання відповідача усунути перешкоди у здійсненні позивачем права власності на частину квартири АДРЕСА_1 , шляхом вселення позивача у зазначену квартиру.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 280-284 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований: АДРЕСА_5 , паспорт НОМЕР_3 ), третя особа ОСОБА_3 (зареєстрована: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права власності, шляхом вселення ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 708 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя В.О. Гаврасієнко