Справа № 288/202/19
Провадження № 2/288/248/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року смт Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судового засідання - Франчук Ю.О.,

представника позивача - Столярчук Л.Ф.,

відповідачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника третьої особи: служби у справах дітей Попільнянської РДА - Білобжицької А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Попільнянської РДА Житомирської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Корнинська селищна рада Попільнянського району Житомирської області (далі - позивач) звернулась до суду в інтересах малолітньої ОСОБА_3 з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - відповідач-1), ОСОБА_2 (далі - відповідач-2), третя особа: Служба у справах дітей Попільнянської РДА Житомирської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якій вказує, що органом опіки та піклування Корнинської селищної ради розглянуто питання, щодо позбавлення батьківських прав матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Сім`я проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Батьки дитини перебувають в шлюбі. В 2010 році у подружжя народилась донька ОСОБА_3 .

Відповідно до актів обстеження умов проживання сім`ї було встановлено, що для малолітньої дитини ОСОБА_4 не створені належні умови для проживання та повноцінного розвитку. Будинок, в якому проживає сім`я, перебуває в незадовільному стані та потребує поточного ремонту.

Відповідачі фактично самоусунулись від виконання батьківських обов`язків, по відношенню до малолітньої дочки, не піклуються про фізичний та духовний розвиток, не цікавляться навчанням дитини, не забезпечують харчуванням та медичним доглядом, часто вживають алкогольні напої, ніде не працюють.

На обліку в службі у справах дітей Попільнянської РДА та Корнинської селищної ради, сім`я та дитина ОСОБА_5 не перебували, так як раніше з сім`єю проживала бабуся - ОСОБА_6 1938 року народження , яка впродовж тривалого часу допомагала виховувати та доглядати малолітню дитину.

Рішенням виконавчого комітету Корнинської селищної ради відповідачів зобов`язано працевлаштуватись, привести помешкання в належний санітарний стан, здійснювати та виконувати належним чином батьківські обов`язки, щодо виховання та утримання дитини.

Основною проблемою відповідачів, є часте вживання алкогольних напоїв та небажання забезпечувати належні умови для проживання дитини в сім`ї.

Тимчасово (на період зимових канікул), родичі матері та батька дитини за згодою батьків забрали малолітню ОСОБА_3 до м. Києва, в зв`язку з тим, що в будинку не були створені належні умови для проживання та виховання дитини.

Відповідачам рекомендовано на період тимчасового перебування дитини у родичів, вжити вичерпних заходів, по наведенню належних умов для проживання дитини та створення позитивного психологічного клімату в сім`ї.

До теперішнього часу відповідачами не вжито заходів для повернення дитини в сім`ю.

Працівники поліції Попільнянського відділення поліції Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області, неодноразово відвідували батьків.

Батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей).

Умови проживання відповідачів та їх спосіб життя не прийнятні для проживання дитини.

Позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та стягнути з них аліменти на користь їх дитини.

Представник позивача - Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Крім того, зазначила, що з часу подання позову до суду змінилися умови проживання дитини, підключено світло до будинку, в будинку прибрано та є продукти харчування.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, зазначила, що можливо і були деякі упущення щодо виховання дитини, проте вона постарається їх усунути та змінити ставлення до дитини, також зазначила, що прибрала в будинку, виорали та засадили присадибну земельну ділянку.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, заперечував проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до дитини, зазначив, що змінить ставлення до дитини та створить належні умови для її проживання та навчання. Також вказав, що з березня місяця влаштувався на роботу, працює не офіційно в м. Києві, на двох роботах: шофером та на будівництві, забезпечує умови проживання сім"ї.

Представник третьої особи служби у справах дітей Попільнянської РДА Житомирської області в судовому засіданні позов підтримала, не заперечувала проти його задоволення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши сторони, суд приходить до наступних висновків.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Із досліджених судом письмових доказів встановлено, що 10 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 301, зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після державної реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1668, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб/ виконавчого комітету Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області від 29 січня 2019 року № 261, до складу сім`ї ОСОБА_2 входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - дружина та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - дочка.

Відповідно до характеристики ОСОБА_3 , 2010 року народження, учениці 3-Б класу опорного навчального закладу «Корнинський НВК» ЗОШ І ступеня - гімназія», яка проживає за адресою АДРЕСА_1 . За час навчання зарекомендувала себе, як здібна, активна, комунікабельна учениця. Рівень розумового розвитку дитини відповідає її віковим особливостям. Має достатній (українська мова, літературне читання, природознавство) та середній рівень (англійська мова, математика) навчальних досягнень. Дружні відносини з однолітками зав`язує легко, з повагою ставиться до дорослих. Спокійна, врівноважена, вихована, чуйна, користується авторитетом серед учнів класу. Батьки приділяють не належну увагу навчанню та вихованню доньки. Не завжди відвідують батьківські збори.

ОСОБА_9 , яка являється сестрою ОСОБА_2 своєю заявою від 29 жовтня 2018 року зверталась до голови Корнинської сільської ради Попільнянського району Житомирської області з зверненням прийняти відповідні заходи задля безпеки та збереження життя та здоров`я дитини ОСОБА_4 .

Як вбачається з Актів обстеження умов проживання від 19 листопада 2018 року, 14 грудня 2018 року, 18 січня 2019 року та від 26 лютого 2019 року, складених комісією Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області, де було обстежено умови проживання ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та виявлено, що санітарно - гігієнічний стан приміщення не відповідає санітарним нормам проживання, в будинку дуже холодно, запас продуктів харчування мінімальний. Пічне опалення потребує поточного ремонту, запас дров на зиму відсутній. Світло в будинку відключене, через заборгованість. Малолітня дитина ОСОБА_10 не отримує від батьків належного догляду та виховання. Одяг та взуття забезпечують дитині родичі. Від батьків відчувався легкий запах алкоголю.

Рішеннями виконавчого комітету Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області від 22 листопада 2018 року № 148, 18 грудня 2018 року № 173, зобов`язано батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належно виконувати батьківські обов`язки по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , попереджено про наслідки неналежного догляду та виховання дитини. Зобов`язано вжити термінових заходів щодо припинення вживання алкогольних напоїв, влаштуватися на роботу та створити належні умови для виховання та утримання дитини. Затвердити висновок про доцільність позбавлення їх батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 .

Згідно заяви ОСОБА_9 від 05 грудня 2018 року, ОСОБА_10 тимчасово проживала в тітки до вирішення питання щодо її проживання та виховання. Просила розглянути дане питання в найближчому виконавчому комітету.

Рішенням виконавчого комітету Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області від 24 січня 2019 року № 19, та Висновку Органу опіки та піклування Корнинської селищної ради затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , орган опіки та піклування вважає, за доцільне підняти клопотання перед судом, щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається з довідок - характеристик № 259-260 від 29 січня 2019 року виданих виконавчим комітетом Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають за адресою: АДРЕСА_1 разом з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За відомостями Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були притягнуті до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП /листи від 21 січня 2019 року Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області/. Згідно вищевказаних актів обстеження умов проживання сім`ї, виявлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, не забезпечують нормальні санітарні умови в житлі.

Згідно заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 18 січня 2019 року, так як вони на даний час не мають можливості забезпечити належні умови для виховання і догляду їх дочки ОСОБА_3 , тому вони довіряють тимчасово виховання і догляд за нею ОСОБА_11 дядьку дочки до вирішення питання щодо забезпечення виховання та догляду дитини.

ОСОБА_11 дядько та ОСОБА_9 тітка ОСОБА_3 , яка з 17 грудня 2018 року по 18 січня 2019 року проживала разом з ними, змушені були повернути дитину батькам за їх вимогою. В зв`язку з цими вони повністю зняли з себе відповідальність за її життя та здоров`я, що підтверджується їх заявою від 18 січня 2019 року.

Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд вважає недоведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_12 та ОСОБА_1 , виходячи із наступного.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно статті 9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21 червня 2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Відповідно до положень статей 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до положень статті 9 Конвенції ООН «Про права дитини» держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Статтею 164 СК України встановлено виключний перелік підстав для позбавлення матері чи батька дитини батьківських прав. Зокрема, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 18 Постанови N3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських прав.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Згідно з пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини 2 статті 78, частин 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктами 4,5 статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Як вбачається матеріалів справи, орган опіки та піклування Корнинської селищної ради, в своєму висновку вважає за доцільне підняти клопотання перед судом, щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно частини 6 статті 19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази, суд не погоджується з висновками щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів та ставиться до них критично, оскільки такі висновки винесено без достатніх правових підстав, невмотивовано, не містять обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на дитину.

Оцінюючи усі докази, суд вважає встановленим, що неспроможність відповідачів забезпечити дитині кращі умови, пояснюється лише тим, що вони самі опинилася у складних життєвих обставинах, при яких неможливо було забезпечити повноцінний догляд дитини.

Відсутні будь-які докази того, що на виконання вимог статей 1-3, 9 Конвенції ООН «Про права дитини», державні органи вживали необхідних та достатніх заходів щодо надання необхідної допомоги сім`ї відповідачів, що відповідачам реально був наданий комплекс соціальних послуг з метою покращення ситуації в її родині.

Відповідно до статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Доводи представника позивача про ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини не знайшли свого підтвердження достовірними доказами.

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини".

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. (Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.07.2016, №760/18209/15-ц та від 14.09.2016, №216/2914/14-ц).

Обставин, які є беззаперечними підставами та свідчили б про винну поведінку відповідачів щодо ухилення їх від виховання дочки, умисного і свідомого нехтування своїми обов`язками, та є підставами для позбавлення відповідачів батьківських прав судом не встановлено.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 липня 2007 року за № 3 визначено, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Враховуючи матеріали справи, суд вбачає відсутність у відповідачів свідомого ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини.

У пункті 54 рішення ЕСПЛ «Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.

Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно з частини другої, четвертої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у пункті 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно статті 19 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Статтею 164 СК України, передбачено вичерпний перелік підстав позбавлення матері, батька судом батьківських прав.

Законодавець визначив, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини. Якщо такий результат не передбачається, то позбавлення батьківських прав не дасть дитині полегшення.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Суд вважає, що позбавлення відповідачів батьківських прав щодо дитини, не принесе позитивного результату у долі дитини.

Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів винної поведінки відповідачів щодо свідомого нехтування ним своїми обов`язками та ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини.

На підставі наданих документальних доказів неможливо встановити характер стосунків, що склалися між батьками та дочкою, та зробити висновок про те, що відповідачі дійсно взагалі не виконують своїх батьківських обов`язків.

Згідно із статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд додатково звертає увагу на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, але аналіз доказів у їх сукупності свідчить про наявність у відповідачів батьківського ставлення до дочки, бажання виконувати свої батьківські обов`язки, що на думку суду узгоджується з інтересами дитини.

Окрім іншого, суд звертає увагу, що позбавлення відповідачів батьківських прав може бути втручанням у їх право на повагу до сімейного життя, що передбачено статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що з часу подання позову до суду відношення відповідачів до дитини змінилося, вони покращили умови проживання дитини, ОСОБА_2 влаштувався на роботу, навели порядок в будинку, є в наявності необхідні продукти харчування, дитячий одяг, виорала та посадили присадибну земельну ділянку.

Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»).

З урахуванням наведеного, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, захисту і піклування, які необхідні для її благополуччя, передбаченого статтею 152 СК України права дітей на належне батьківське виховання, суд не має підстав для позбавлення батьківських прав відповідачів щодо їх доньки, що є підставою для відмовити у задоволенні позовних вимог, при цьому попереджає їх про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладає на орган опіки та піклування контроль за виконанням відповідачами батьківських обов`язків. У разі невиконання відповідачами такого попередження позивач не позбавлений можливості повторно звернутися до суду з аналогічним позовом.

Щодо стягнення аліментів з відповідачів на утримання дитини, то суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно частини 3 статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»; Конвенцією «Про права дитини»; Законом України «Про охорону дитинства»; Законом України «Про організацію забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»; статтями 19, 150, 151, 157, 164, 165, 166, 180-181 СК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Попільнянської РДА Житомирської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Попередити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про необхідність змінити ставлення до виховання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав та обов`язків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник