ПОСТАНОВА

Іменем України

21 травня 2019 року м. Кропивницький

справа № 388/202/19

провадження № 22-ц/4809/951/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря - Діманової Н.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , Братолюбівська сільська рада Долинського району,

треті особи - Відділ у Долинському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, приватний нотаріус Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Величко Володимир Олександрович, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Зоря»,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 21 березня 2019 року у складі судді Степанова С.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , Братолюбівської сільської ради Долинського району, в якому просив: 1) встановити факт належності йому Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 , виданого 01.04.2000 на підставі рішення сесії Братолюбівської сільської ради народних депутатів від10.12.1999 за №42; 2) визнати недійсним та скасувати рішення сесії Братолюбівської сільської Ради народних депутатів від 12 лютого 2001 року за №80 в частині видачі громадянину України ОСОБА_3 Державного акту на право приватної власності на землю; 3) визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , виданий 03.04.2001 громадянину України ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 6,32 гектарів, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 532 та скасувати запис за № 532 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю; 4) визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.08.2003 НОМЕР_6, відповідно до якого ОСОБА_4 успадкував після смерті ОСОБА_5 земельну ділянку площею 6,32 гектарів, кадастровий номер земельної ділянок НОМЕР_3 ; 5) визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 6,32 гектарів серії НОМЕР_4 , виданий 30.03.2004 ОСОБА_4 , кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3 , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №170 та скасувати запис за № 170 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі; 6) визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину серія та номер: НОМЕР_7 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3 , видане ОСОБА_2 16.11.2015 приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Величко В.О.; 7) визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Величко В.О., індексний номер: 26173780 від 16.11.2015 про реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3 на ім?я власника ОСОБА_2 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Короткий зміст рішення суду

Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 21 березня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Братолюбівської сільської ради Долинського району, треті особи: Відділ у Долинському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, приватний нотаріус Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Величко Володимир Олександрович, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Зоря» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсними актів та свідоцтв.

Ухвала суду мотивована тим, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з ухвалою районного суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу та повернути позовну заяву до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки вважає, що ухвала постановлена з неправильним застосуванням та порушенням судом норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що спір між сторонами є публічно-правовим, оскільки спір у даній справі пов`язаний із реалізацією майнових земельних прав громадян, тобто цивільного права. Один з відповідачів - Братолюбівська сільська рада у даних відносинах владних управлінських функцій відносно позивача не здійснює, а виступає як особа, яка прийняла рішення за результатами реалізації яких у фізичних осіб виникли речові права.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Відмовляючи у відкритті провадження у справі районний суд керувався п.1 ч.1 ст. 19 КАС України, відповідно до якого спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить розглядати в порядку визначеному КАС України. Рішенням Конституційного суду України у справі N 1-6/2010 встановлено, що положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень, пов`язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

В судове засідання сторони, які були належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не з`явилися.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно ст. 124 Конституції Українизакріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За правилами ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин, і їх особливістю є участь у справі фізичної особи як сторони спору.

Натомість, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Таким чином, у порядку адміністративного судочинства захисту підлягають права та охоронювані законом інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин, які є складовою частиною правових відносин, що виникають у суспільстві.

Суд першої інстанції дійшов висновку що, зміст позову становлять первісні вимоги щодо оскарження рішень, дій бездіяльності суб`єкту владних повноважень (органу місцевого самоврядування) прийнятих ним у наслідок реалізації таких повноважень. При цьому сторони спірних правовідносин не є юридично рівними, тобто мають місце публічно правові відносини. У зв`язку з цим, на думку суду, позов є адміністративним, тобто має розглядатись в порядку КАС України.

Проте суд залишив поза увагою, що позовні вимоги мають приватноправовий характер, а тому зроблений ним висновок про те, що вирішення спору належить до юрисдикції адміністративних судів є помилковим.

Суд не враховував суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності, дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, порушив норми процесуального права (п.1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України), що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Виявлені апеляційним судом недоліки оскаржуваного судового рішення, згідно ст. 379 ЦПК України, являються підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 21 березня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до того ж суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку лише у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 травня 2019 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко