САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/357/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Ажмяковій Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2019 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Свої позовні вимоги заявник обґрунтував тим, що він звернувся до заінтересованої особи з приводу призначення йому пенсії на що 23.11.2018 року отримав відмову в якій було зазначено, що «період роботи з 27.07.1981 року по 12.10.1981 року згідно з записами №1-2 трудової книжки та з 12.01.1984 року по 23.04.1994 року згідно з записами №4-10 трудової книжки не можливо включити до пільгового стажу та визначити зайнятість повний робочий день на роботах, передбачених п.2.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», без надання уточнюючої довідки підприємства». Він надав заінтересованій особі архівну довідку від 12.04.2018 року, архівну виписку від 12.04.2018 року, копію особистої картки, копію трудової книжки, але з приводу того, що вказані документи надані йому були адміністрацією тимчасово окупованої територією України Республіки Крим, то вказані документи не можуть розглядатися як ті, що мають юридичне значення. З такою відповіддю заінтересованої особи він повністю не згоден, тому вимушений звернутися до суду. Він дійсно працював у період роботи з 27.07.1981 року по 12.10.1981 року згідно з записами №1-2 трудової книжки та з 12.01.1984 року по 23.04.1994 року згідно з записами №4-10 трудової книжки та був зайнятий повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці. За списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМУ у вказані періоди часу та згідно розділу ХІV-І ст.114 п.2.2 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має право на пенсію за віком на пільгових умовах. Встановлення вказано факту йому необхідне для оформлення пенсії. Просить встановити факт того, що він дійсно працював період роботи з 27.07.1981 року по 12.10.1981 року згідно з записами №1-2 трудової книжки та з 12.01.1984 року по 23.04.1994 року згідно з записами №4-10 трудової книжки та був зайнятий повний робочий день на роботах із шкідливішими і важкими умовами праці.

01.02.2019 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с.27).

Заявник ОСОБА_2 надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримував вимоги та просив їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, на адресу суду від нього надійшло клопотання з проханням розглядати справу за його відсутності.

Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник у період роботи з 27.07.1981 року по 12.10.1981 року згідно з записами №1-2 трудової книжки та з 12.01.1984 року по 23.04.1994 року згідно з записами №4-10 трудової книжки перебував у трудових відносинах з ССМУ -6 тресту Київпідзембуд-1, будівельним трестом «Ялтакурортбуд» та будівельним управлінням №3 виробничого будівельно-монтажного об`єднання «Кримспецбуд» на посаді газоелектрозварника (а.с. 12-14).

Заявник звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з метою призначення пенсії з врахуванням пільгового стажу.

23.11.2018 року він отримав відповідь про відмову щодо своєї заяви, в якій зазначалось, що зазначений період роботи не можливо включити до пільгового стажу та визначити зайнятість повний робочий день на роботах передбачених п.2.2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без надання уточнюючої довідки підприємства (а.с. 10-11).

Заявником було надано архівну довідку від 12.04.2018 року, архівну виписку від 12.04.2018 року, копію особистої картки, копію трудової книжки, однак вони відповідно до ст..9 п.3 ст.1 п.2 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованих територіях України» залишені без розгляду (а.с. 74).

Відповідно до наданого переліку посада заявника відповідно до трудової книжки відноситься до списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників що дають право на пенсію на пільгових умовах (а.с. 16-23).

Територія Республіки Крим є тимчасово окупованою територією, тому у заявника не має можливості отримати з півострова підтверджуючі документи про його роботу на зазначених підприємствах АР Крим, які б були дійсними та створювали правові наслідки відповідно до законодавства України.

Зазначене питання не можливо вирішити поза судовим шляхом.

З доданих до матеріалів заяви довідок, які підтверджують трудову діяльність ОСОБА_1 встановлено, що вони видані посадовими особами органу, що знаходиться на тимчасово окупованій території України. Ці довідки відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є недійсними та не створюють правових наслідків.

За змістом п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У ст.ст. 1, 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" визначено, що тимчасово окупована територія України (сухопутна територія Автономної Республіки Крим) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 9 цього ж Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Пленум Верховного Суду України у п. 1постанови № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вказав на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Довідки надані заявником видані органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території України. Ці довідки відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є недійсними та не створюють правових наслідків.

Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи той факт, що заявник ОСОБА_2 позбавлений можливості посвідчити належним чином відомості про трудову діяльність у різних організаціях, які знаходяться у АРК, забезпечуючи право особи на судовий захист своїх прав та інтересів, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_2 про встановлення факту знаходження в трудових правовідносинах та роботи в певний період на підприємствах є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству й тягне для заявника юридичні наслідки, які мають для нього значення.

Керуючись ст. ст. 2-4,76, 89,259, 263-265, 268, 293-294, 315,319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ), заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 17, ) про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_2 дійсно працював у період з 27.07.1981 року по 12.10.1981 року згідно з записами № 1-2 трудової книжки та з 12.01.1984 року по 23.04.1994 року згідно з записами № 4-10 трудової книжки та був зайнятий повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України у вказані періоди часу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Румянцев