Житомирський апеляційний суд
Справа №280/1286/18 Головуючий у 1-й інст. Янчук В. В.
Категорія 50 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №280/1286/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 10 квітня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Янчук В.В. в м. Коростишеві,

встановив:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що із 04.11.1995 по 20.03.2012 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , від якого мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 28.03.2013 з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 31.01.2013 і до повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а починаючи з 06.06.2015 на утримання ОСОБА_4 - в розмірі 500 грн і до повноліття останнього - 22.06.2023. Позивачка зазначила, що із часу ухвалення рішення погіршився її майновий стан, а майновий стан відповідача поліпшився. Окрім того був збільшений мінімальний розмір аліментів, змінився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а тому призначений рішенням суду розмір аліментів є меншим, ніж встановлений законом та не є достатнім для утримання дитини. Зазначила, що відповідач працює, має дохід як власник ТОВ "Куб Імпорт" і користується всім спільним майном подружжя. Виходячи із наведеного просила стягнути із ОСОБА_2 на свою користь на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі 1/4 частки від доходу щомісячно, починаючи з 15.08.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 10 квітня 2019 року позов задоволено частково. Змінено розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються за рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 28.03.2013 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей та вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто із ОСОБА_2 судові витрати - судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. на користь держави. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до мотивів позовної заяви. Окрім того зазначає, що її син ОСОБА_4 часто хворіє, що підтверджується випискою з лікарні та чеками, а тому присуджений судом першої інстанції розмір аліментів є недостатнім. Зазначає, що нею позов поданий 15.08.2018, однак при постановленні рішення суд присудив стягнення аліментів з дня вступу рішення в законну силу, а не з дня звернення до суду.

ОСОБА_2 у своєму відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Вказує, що вдруге одружився, має малолітню доньку від цього шлюбу, несе обов`язок по утриманню дитини та дружини, яка не працює, допомагав повнолітній дочці, а тому стягнення аліментів у розмірі, що просить позивачка, поставить його у скрутне матеріальне становище.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 . доводи апеляційної скарги підтримали з підстав, наведених у ній, надали пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві та апеляційній скарзі.

Відповідач до апеляційного суду не з`явився, направив відзив на апеляційну скаргу.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 3-4, 9).

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 28.03.2013 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 31.01.2013 і до повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а починаючи з 06.06.2015 на утримання ОСОБА_4 в розмірі 500 грн і до повноліття останнього - 22.06.2023 (а.с. 3-4).

Діти залишилися проживати разом із матір`ю, що підтверджується рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 20.03.2012 (а. с.9).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 зазначила, що матеріальний стан сторін з часу ухвалення рішення змінився, а стягнутий рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 28.03.2013 розмір аліментів є меншим, ніж встановлений законом, у зв`язку із внесенням змін до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідач працює, а тому має можливість сплачувати аліменти у встановленому законом розмірі для забезпечення потреб дитини.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що матеріальне становище позивачки змінилося у зв`язку із зростанням у 2019 році порівняно із 2013 роком цін на продукти харчування, одяг, житлово-комунальні послуги. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь позивачки на утримання сина суд врахував також і матеріальне становище відповідача, який вдруге одружився та на його утриманні перебуває дружина і дитина ІНФОРМАЦІЯ_6 р ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р., яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до п. 4 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається, що з часу ухвалення рішення матеріальний стан позивачки погіршився. Змінилася економічна ситуація в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, житлово-комунальні послуги, разом із тим потреби дітей із віком змінилися та збільшилися в силу їх росту та розвитку, син сторін ОСОБА_4 хворіє і потребує лікування (а.с.92-93), змінився прожитковий мінімум для дітей.

А тому розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання їх неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі - 500 грн щомісячно є недостатнім для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини та підлягає збільшенню.

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , від якого мають дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.27-28).

Дружина ОСОБА_4 не працює та перебуває на утриманні відповідача разом із малолітньою донькою (а.с. 29-30).

Із відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, ОСОБА_2 від зайняття підприємницькою діяльністю має дохід від 3 до 15 тис. грн. в місяць (а.с.67).

А тому, врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання їх сина ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно.

Водночас, колегія суддів зазначає, що до апеляційної скарги ОСОБА_1 надала документи, що її з відповідачем син ОСОБА_4 хворіє та потребує лікування (а.с. 92-93).

Проте такі витрати є періодичними і позивачка не позбавлена права звернутися до суду із позовом до відповідача в порядку ст. 185 СК України про стягнення додаткових витрат на дитину.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про визначення судом першої інстанції часу стягнення аліментів колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до роз`яснень, які містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення аліментів з дня набрання рішенням законної сили, а не з дня звернення з позовом до суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено із дотриманням норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, апеляційний суд виходить із положень ст. 141 ЦПК України та стягує із ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 1057,20 грн.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 10 квітня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 1057,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31.05.2019.

Головуючий Судді