ЄУН № 336/1879/19
пр. № 2/336/1969/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

02 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особою такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , вказавши, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстрована проживаючою, але фактично не мешкає відповідач ОСОБА_3 . Оскільки відповідач з 2009 року в будинку не мешкає без поважних причин, позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 25.04.2019 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 29.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, а також ухвалено проводити заочний розгляд справи.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснивши, що будинок АДРЕСА_1 належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 04.11.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Петрусенко Т.І. Будинок є його особистою власністю та придбаний після розірвання шлюбу з відповідачем. Однак, після розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 приблизно у 2006 році відповідач та спільна донька сторін мешкали у будинку та зареєстровані у будинку. Однак, відповідач ОСОБА_4 в. з 2009 року фактично не проживає у будинку, припинила бути членом сімї позивача та виїхала, як відомо позивачеві, на територію Криму. де постійно і мешкає та повертатись не збирається.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про місце та час розгляду справи повідомлялась оголошенням на сайті суду, оскільки фактичне місце її проживанняневідоме .

В ході розгляду справи позивачем долучено до матеріалів справи копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01.02.2001 року, а також заявлено клопотання про допит свідків.

Відповідач не направив до суду відзиву на позовну заяву, а також не заявив будь-яких клопотань, не надав доказів.

При вивченні письмових доказів судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 04.11.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Петрусенко Т.І., належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.11.2005 року, ОСОБА_2 , зареєстрував за собою на праві приватної власності 1/1 частини будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу 2742 від 04.11.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Петрусенко Т.І.

Відповідно до витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за ОСОБА_2 зареєстрована 1/1 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

За відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 10.04.2019 року відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 20.01.2008 року по теперішній час.

Допитана в ході розгляду справи свідок ОСОБА_5 повідомила, що є донькою сторін по справі. Після розлучення батьків у 2001 році свідок спочатку мешкала разом із матірю, але приблизно у 2006 році вони всі разом мешкали із батьком у будинку. У 2009 році ОСОБА_3 покинула будинок та з того часу постійно мешкала окремо, а свідок продовжувала мешкати разом із батьком. Наскільки відомо свідку. ОСОБА_3 постійно мешкає у Криму, наміру повертатись до м. Запоріжжя не має, спілкуються вони рідко, але відповідач вказала, що оскільки не збирається приїздити до м. Запоріжжя, то не може анулювати свою реєстрацію у будинку батька.

Свідок ОСОБА_6 повідомила, що з 2004 року проживає за адресою АДРЕСА_1 . Відповідача ОСОБА_3 бачила декілька раз, вона періодично приїжджала до позивача, останні 6-7 років взагалі не бачила за адресою АДРЕСА_1 .

При вирішенні справи суд виходить з такого.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено ч. 1 ст. 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - ч. 1ст. 317 ЦК України.

Стаття 391 ЦК України надає право власнику майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Стаття 405 ЦК України вказує, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_3 більш ніж рік не мешкає у будинку, припинила бути членом родини позивача - влансика будинку, що створює для позивача перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, повністю підтверджені наданими доказами та показами свідків, тож вбачає підстави для задоволення позовних вимог про визнання відповідача такою, що втратила право користування будинком.

Судом не вирішувалось питання про повернення позивачу судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до ст. 142 ЦПК України, оскільки позивач з цього приводу своїх міркувань не висловив.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особою такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаємо наступні відомості:

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , індивідуальний ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про індивідуальний ідентифікаційний номер відсутні.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Дацюк