Номер провадження 2/754/1106/19
Справа №754/2044/18
РІШЕННЯ

Іменем України

31 січня 2019 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

за участю

секретаря судового засідання Шевчук М.В.

представника позивача Мирончук Ю.І.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «СТ «Іллічівське», про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

ПрАТ Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернулась з позовом до ОСОБА_2, третя особа ПрАТ "Іллічівське" про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26 лютого 2015 року о 22 год. 30 хв. ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Мітцубісі» д.н.з.НОМЕР_1 на перехресті бульвару Т.Шевченка - вулиця Терещенківська в м. Києві, здійснив виїзд на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 В результаті ДТП були спричиненні механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода транспортним засобам. Зазначені обставини та факт вини відповідача підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва, справа № 761/6220/15-п від 27.03.2015 р., якою визнано останнього виним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Автомобіль «Інфініті» д.н.з.НОМЕР_2, на момент ДТП, був застрахований ОСОБА_5 в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до договору страхування.

На підставі рахунку № 8 від 04.03.2015 р. та згідно з страховим актом № UA039/L03/01 від 26.03.2015 р. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатила страхове відшкодування в розмірі 12004,75 грн., відповідно до платіжного доручення №31471 від 27.03.2015р.).

Право вимоги до особи, винної у завданні шкоди, виникає у постраждалої особи на підставі ст. 1166 ЦК України, якою встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Це право вимоги перейшло до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» через дію ст. 993 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування»: до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завданні збитки.

З метою відшкодування шкоди, завданої відповідачем, на виконання зобов'язань по полісу № АІ/3820091 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «СТ «Іллічівське», позивачем було направлено в ПрАТ СТ «Іллічівське» вимогу в порядку суброгації від 09.04.2015 року на суму 12 004 грн. 75 коп. та було отримано суму відшкодування в розмірі 4850,40 грн.

Таким чином, сума регресної вимоги до відповідача становить 12 004,75 грн. - 4 850,40 грн. = 7 154 грн. 55 коп., яку ПрАТ СК «ПЗУ Україна» просить стягнути з відповідача ОСОБА_2, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн.

08 жовтня 2018р. відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вважає, що позовну вимоги необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню, оскільки звіт №432/15 не можна вважати достовірним, оскільки на підставі нього не можна встановити чи дійсно такі пошкодження КТЗ, які в ньому зазначені, були здійснені при ДТП 26.05.2015р., які в паперовому вигляді вказані майже через місяць 18.03.2015р.

Крім того, зазначає, ст. 38 ЗУ "Про страхування" передбачає певний перелік випадків, згідно яких страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, випадок, який наявний у відповідача не входить до переліку, визначеного ст. 38, а тому відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2018р. до матеріалів справи долучено доповнення до відзиву відповідача.

Ухвалою суду від 31 січня 2019р. до матеріалів справи долучено доповнення №2 до відзиву відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, за викладеними в позові обставинами та просила їх задовольнити.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до копії постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2015р., встановлено, що 26 лютого 2015 року приблизно о 22 год. 30 хв. ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Мітцубісі» д.н.з.НОМЕР_1 на перехресті бульвару Т.Шевченка - вулиці Терещенківська в м. Києві, здійснив виїзд на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_2 визнано виним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Автомобіль «Інфініті» д.н.з. НОМЕР_2, на момент ДТП, було застраховано ОСОБА_5 в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до договору страхування.

На підставі рахунку № 8 від 04.03.2015 р. та згідно з страховим актом № UA039/L03/01 від 26.03.2015 р. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатила страхове відшкодування у розмірі 12 004 грн. 75 коп., згідно платіжного доручення № 31471 від 27.03.2015 р.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СТ «Іллічівське».

З метою відшкодування шкоди, завданої відповідачем, на виконання зобов'язань по полісу № АІ/3820091 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «СТ «Іллічівське», ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було направлено в ПрАТ СТ «Іллічівське» вимогу в порядку суброгації від 09.04.2015 року на суму 12004,75 грн.

ПрАТ СТ «Іллічівське» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 4850,40 грн., відповідно до листа ПрАТ «СТ «Іллічівське» від 18.01.2016р.

Отже, позивач вважає, сума регресної вимоги до відповідача ОСОБА_2 становить 7 154 грн. 55 коп. (12004,75 грн. - 4850,40 грн.).

Статтею 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За правилами ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно висновку Великої Палата Верховного Суду по справі 755/18006/15-ц, визначено наступне.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об'єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Отже, вимога позивача (страховика потерпілої) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов'язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов'язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв'язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов'язанні.

Відповідно до статті 9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50000грн. на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до листа ПрАТ «СТ «Іллічівське» встановлено, що відповідно до страхового полісу серії АІ№ страховиком відповідача з страховим лімітом 50000грн. на момент вчинення ДТП була третя особа - ПрАТ «СТ «Іллічівське».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно позиції Великої Палати Верховного Суду, покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Ліміт відповідальності ПрАТ «СТ «Іллічівське» за шкоду, заподіяну майну становить 50000,00 грн., а виплата страхового відшкодування позивачу становила суму 4850,40грн., а тому суд вважає, що у позивача відсутнє право вимоги до відповідача ОСОБА_2, оскільки таке право виникає у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовної заяви.

Вдповідно до ст. 141 ЦПК УКраїни, судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене та тією обставиною, що позивачем не було подано клопотання про заміну неналежного відповідача, керуючись ст.ст. 512, 514, 979, 991, 993, ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування»,ст.ст. 4, 13, 51, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «СТ «Іллічівське», про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна», код ЄДРПОУ - 20782312, місцезнаходження - м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40.

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_5, місце проживання - АДРЕСА_1.

Третя особа - Приватне акціонерне товариство «СТ «Іллічівське», код ЄДРПОУ - 25186728, місцезнаходження - м.Київ, вул. Саксаганського, 38-Б.

Повний текст сладений 11.02.2019р.

Суддя