_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/5748/19
Провадження № 2/520/2979/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю: секретаря Кирикової О.О.

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритомусудовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

третя особа - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації

Одеської міської ради,

про позбавлення батьківських прав,

встановлення опіки на малолітньою особою, стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2019 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки на малолітньою особою, стягнення аліментів, в якій позивач просить суд: позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; призначити ОСОБА_1 опікуном над малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 04 квітня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 25 квітня 2019 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 28.05.2019 року позов підтримала та просила суд задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 28.05.2019 року підтвердила, що дійсно малолітній ОСОБА_3 більше року проживає з позивачкою та вона його не відвідувала, умов на цей час для проживання і розвитку дитини не має.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, однак 28.05.2019 року надав до суду заяву, в якій просив суд позов задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності.

Згідно з ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши та вивчивши документи наявні в матеріалах справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , про що 24 травня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №4252, в якому в графі відомості про матір зазначено - ОСОБА_2 , в графі відомості про батька - ОСОБА_4 .

Батько дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, про що 15 червня 2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено актовий запис №688.

Мати дитини - ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою з відділу адресо-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 28 серпня 2018 року.

Відповідно до інформації, викладеної Одеським дошкільним навчальним закладом «Ясла-садок» за №145 Одеської міської ради Одеської області в довідці від 05 березня 2018 рок за №7, повідомляється, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був вихованцем означеного дитячого закладу з 03 листопада 2014 року. Мати хлопчика - ОСОБА_2 з вересня 2017 року по січень 2018 року жодного разу в дитячому садку не була. В лютому 2018 року з`явилась два рази і більше не приходила. Бабуся малолітнього - ОСОБА_1 , вчасно приводить дитину до садка та забирає її. Хлопчик завжди чисто та охайно вдягнений.

З липня 2018 року малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідував Одеський дошкільний навчальний заклад «Ясла садок» №88 комбінованого типу Одеської міської ради Одеської області. За період перебування дитини в означеному дитячому закладі, його матір -. ОСОБА_2 , ніхто не бачив.

Згідно характеристики Одеської загальноосвітньої школи №11 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в означеному учбовому закладі з 03 вересня 2018 року. За період навчання його мати - ОСОБА_2 , не відвідувала школу, не цікавилася успіхами сина. Мати не була присутня на святі Першого дзвоника. З боку матері відсутня турбота, піклування, зацікавленість інтересами сина. З перших днів навчання хлопчиком займається ОСОБА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки від 18.09.2018р. №359, наданої адміністрацією Комунальної установи «Дитяча міська поліклініка №1» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради, повідомлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку КУ "ДМП №1" з народження. З другої половини 2017 року, мати дитини - ОСОБА_2 не приймала участі в медичному обстеженні та лікуванні сина. Дитячу поліклініку з дитиною відвідувала бабуся - ОСОБА_1 .

Відповідну до наказу служби у справах дітей Одеської міської ради від 23.08.2018 року №167 «Про постановку на облік дітей, які опинились у складних життєвих обставинах", малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на відповідному обліку.

Відповідно до листа Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області від 19.09.2018 року №3/7183 повідомлено, що проведеною перевіркою встановлено, що за обліками ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не значиться, в розшуку не перебуває.

Відповідно до інформації, наданої Київським відділом поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , притягувалась до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. Неодноразово у присутності свого сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в стані алкогольного сп`яніння вчиняла сварки та бійки з чоловіками яких приводила до квартири, в якій проживала разом з дитиною. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з боку сусідів та близьких родичів запропонувалась допомога в лікування алкогольної залежності, від чого остання категорично відмовлялась. Вказану інформацію письмово підтверджують ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного 15.08.2018 року представниками служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі за місцем проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: м. Одеса, вул. Соціальна , буд.№9 , не створені умови для виховання та розвитку малолітньої дитини. На момент відвідування вище зазначеної адреси, мати малолітньої дитини була в стані алкогольного сп`яніння.

Судом також враховуються, що відповідачка особисто в судовому засіданні підтвердила, що дійсно малолітній ОСОБА_3 більше року проживає з позивачкою, бабусею, та вона його не відвідувала, умов на цей час для проживання і розвитку дитини у неї не має.

Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Крім того, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 зверталась з відповідною заявою до Служби у справах дітей Одеської міської ради щодо розгляду питання про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_3 , за наслідком чого Службою у справах дітей Одеської міської ради 09.11.2018 року було підготовлено проект висновку за №05/9665 про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_3 .

Також представник органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради надав до суду висновок Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 31.01.2019 року за вих. №2264/01-11 про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_3 .

При вищевикладених обставинах, враховуючи все вищевикладене, суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 саме ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків у відношенні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не бере будь-якої участі у житті дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує належний догляд, утримання та виховання, на підставі чого судом встановлена наявність підстав для позбавлення відповідачкb батьківських прав щодо її малолітньої дитини.

Відповідно до вказаного висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 31.01.2019 року за вих. №2264/01-11, орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити опіку над малолітнім ОСОБА_3 , та призначити ОСОБА_1 його опікуном.

Згідно із ст.3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 СК України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Згідно із ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка є бабусею малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (актовий запис №92 від 16 лютого 2012 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції).

ОСОБА_1 , на ім`я начальника служби у справах дітей Одеської міської ради надав письмове пояснення, в якому зазначив, що не заперечує стосовно призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , опікуном малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , працевлаштована, має постійний дохід, характеризується позитивно, житлом забезпечена. До кримінальної відповідальності не притягувався. Протипоказань за станом здоров`я щодо призначення її опікуном не має. Створила всі умови, необхідні для проживання, повноцінного виховання та утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З правами та обов`язками опікуна ознайомлена.

Згідно ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Згідно ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Так, згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 244 СК України опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа, при призначенні якої органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Згідно з ч. 2, 3, 4 ст.63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника; при призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.

Відповідно до довідки від 09.11.2018р. №9565/1, служба у справах дітей Одеської міської ради проінформувала, що, відповідно до п.43 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», було проведено спостереження за малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено, що між кандидатом в опікуни ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та малолітньою дитиною склалися дуже теплі та довірливі стосунки.

Позивач за станом свого здоров`я та матеріальним становищем може виконувати обов`язки опікуна, має можливість і бажає реально виконувати обов`язки опікуна, а тому враховуючи висновки органу опіки та піклування, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд зазначає, що згідно з вищевказаними встановленими обставинами вбачається, що відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання сина.

Згідно зі ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частинами 2, 3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При визначенні розміру аліментів, судом враховується, що обов`язок в утриманні дитини між батьками є рівним, у зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів підлягають задоволенню, та з урахуванням вищевикладених обставин, законним і справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову до суду - 21 березня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Згідно з ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (Заява №33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром.

З урахуванням задоволення позовних вимог позивача в частині позбавлення батьківських прав, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті останньою судового збору в сумі 768 гривень 80 копійок.

Крім того, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру за вимогою про стягнення аліментів в сумі 768 гривень 80 копійок.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням вищевикладеного, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 гривень 80 копійок.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 81, 82, 89, 141, 211, 263-265, 352, 354 ЦПК України, п. 15.5 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, ст.ст. 164 ч.1 п.2, 165, 166 ч.2,3, 180-182, 184, 243, 244 СК України, ст. ст. 55, 58, 60, 63 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), третя особа - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради (місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 9), про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки на малолітньою особою, стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити опіку на малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , опікуном малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який позбавлений батьківського піклування.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на день стягнення, починаючи з 21 березня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , витрати по сплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Калініченко Л. В.