РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1381/18

23 травня 2019 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача не з`явився

відповідачів не з`явилися

представника відповідачів не з?явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №564/1381/18 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 Рівненської області АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі без поважних причин не проживають по місцю реєстрації вже понад 7 років. Особистих речей відповідачів у будинку немає. Участі в утриманні будинку та оплаті комунальних послуг не приймають. Реєстрація відповідачів у будинку позбавляє позивача можливості в повній мірі розпоряджатись своєю власністю.

Позивач в судове засідання не з?явився, про дату і час розгляджу справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату і час розгляджу справи повідомлялись вчасно та належним чином, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти позову заперечують.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача ОСОБА_2 , всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно номер НОМЕР_1 від 25.09.2013, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № НОМЕР_2 від 25.09.2013, технічного паспорту, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок надвірними будівлями, розташований за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно довідки №1579 виданої 25.05.2018 Комунальним підприємством «Костопільське будинкоуправління», ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.

Заочним рішенням Костопільського районного суду Рівненської області № 564/407/14-ц від 06 травня 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення суду набрало законної сили.

Із позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 є колишньою дружиною позивача, а ОСОБА_3 сином позивача.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 однак не проживають по місцю реєстрації.

Разом з тим, рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 09.04.2019 року у цивільній справі № 564/649/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку в майні подружжя позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину жилого будинку з надвірними будівлями, розташованого у АДРЕСА_2 , а також право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,13 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , розташованої у АДРЕСА_2 із цільовим призначенням для обслуговування власного житлового будинку та господарських будівель і ведення особистого підсобного господарства. Рішення суду набрало законної сили.

При цьому суд звертає увагу, що ОСОБА_1 позов у вказаній справі визнав повністю.

Вказаним рішенням суду встановлено наступні обставини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.03.1979 року, підтвердженням чого є витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 4 від 22.02.2019 року і в період перебування в шлюбі Костопільською міською радою народних депутатів було надано відповідачу ОСОБА_1 земельну ділянку АДРЕСА_2 для будівництва індивідуального житлового будинку.

В період перебування в шлюбі сторони побудували будинок, який почали будувати з вересня 1982 року та закінчили у листопаді 1985 року. Актом про закінчення і введення в експлуатацію індивідуального будинковолодіння від 01.06.1988 року приймальною комісією у складі голови ОСОБА_4 , членів комісії ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 постановлено вважати прийнятим пред`явлене до здачі будинковолодіння гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 .

Рішенням суду встановлено, що спірний житловий будинок було збудовано у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

На підставі рішення Костопільської міської ради народних депутатів №220 від 27.05.1997 року ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 05.06.1997 року, відповідно до якого він є власником земельної ділянки площею 0,13 га, розташованої у АДРЕСА_2 ., із цільовим призначенням для обслуговування власного житлового будинку та господарських споруд і ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Враховуючи, що житловий будинок в АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якій на підставі ст.317 ЦК України як співвласнику належить право володіння, користування та розпорядження своєю власністю, то визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком з надвірними будівлями фактично порушить права останньої як власника на користування ним.

Щодо позовної вимоги про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком в АДРЕСА_2 , то звертає увагу, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 02.04.1991 року і являється членом сім?ї відповідача ОСОБА_2 , яка є співвласником вказаного будинку і останній належить передбачене ст.383 ЦК України право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї.

Відтак ОСОБА_3 , як член сім?ї ОСОБА_2 , має право на проживання у вказаному житловому будинку.

Враховуючи викладене суд дійшов переконливого висновку, що позв не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 49, 136, 141, 142, 176, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення.

У зв`язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершився розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 23.05.2019.

СуддяВ. В. Левчук