ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 травня 2019 року

м. Харків

справа № 640/13759/18

провадження № 22-ц/818/2568/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 26 березня 2019 року в складі судді Губської Я.В.,

у с т а н о в и в:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором займу.

Позов, з урахування уточнень, мотивовано тим, що у жовтні 2016 року між ним та ОСОБА_2 був укладений усний договір позики, відповідно до умов якого останній отримав від ОСОБА_1 у присутності дружини ОСОБА_4 200 доларів США з терміном повернення «за першою вимогою», без нарахування процентів за користування позикою.

Крім того, 28 грудня 2016 року між сторонами кладений письмовий Договір грошової позики ( далі Договір), відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав від позивача 600 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою. Зазначені грошові кошти ОСОБА_2 позичив з метою погашення боргу за придбаний ним в розстрочку автомобіль марки Тойота Королла. Строк, на який ОСОБА_5 С. була надана позика, визначений пунктом 2.3 договору, а пунктом 3.1 Договору передбачена кінцева дата повернення позики разом із відсотками - 01 липня 2017 року. Однак, станом на 01 липня 2017 року ОСОБА_2 не виконав свої зобов`язання за Договором. Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість у сумі 1315, 18 доларі США, що утворилась станом на 01 серпня 2018 року в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на момент ухвалення судового рішення.

13 грудня 2018 року ОСОБА_2 подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив мотивовано тим, що 28 грудня 2016 року між ним та позивачем підписано вказаний Договір. Відповідно до пункту 1.1. Договору, позикодавець зобов`язується надати позичальнику у власність грошові кошти в розмірі еквіваленту 600 доларів США, а Позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Відповідно до пункту 2.1. Договору кошти мали бути надані позичальнику в готівковій формі. Відповідно до пункту 2.2. підтвердженням отримання позики є розписка позичальника. Відповідно до пункту 2.3. строк, на який надається позика позичальнику, складає шість місяців з дня отримання позики, тобто з дня отримання коштів. Зазначає, що в момент підписання Договору кошти позичальнику не передавались, а підтвердженням отримання позики мала стати розписка, написана позичальником після отримання ним грошей особисто. Однак, кошти так і не були передані позивачем у зв`язку з сімейними обставинами ОСОБА_1

25 березня 2019 року ОСОБА_2 подав клопотання про зупинення провадження у справі.

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики від 28 грудня 2016 року неукладеним. Зазначає, що вказана справа є пов`язаною з даною справою, оскільки оскаржується сам факт укладення договору позики. Вважає, що це є перешкодою розгляду справи про стягнення суми боргу за спірним Договором. Просив провадження у даній справі зупинити до винесення та набрання законної сили рішенням в справі № 646/8741/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики неукладеним, що перебуває на розгляді Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26 березня 2019 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 646/8741/18, яка розглядається в Червонозаводському районному суді м. Харкова за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики від 28 грудня 2016 року неукладеним.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що наявність даних обставин та відсутність рішення суду по справі № 646/8741/18, яке набрало чинності, є об`єктивною неможливістю розгляду цієї справи Київським районним судом м. Харкова до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства.

05 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки всім обставинам справи та наданим доказам.

Інші учасники справи ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, правом на відзив на апеляційну скаргу не скористались.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про зупинення провадження у справі розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зупиняє провадження у справі, лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв`язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку.

Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов`язаний зі встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження.

Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суду слід з`ясувати: як пов`язані справи, які розглядаються різними судами загальної юрисдикції та чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

При цьому слід враховувати, що неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Між двома справами повинен існувати близький взаємозв`язок, який зазвичай проявляється у тому, що факти, які будуть встановлені в одній справі (яка розглядається), будуть мати преюдиційне значення у іншій справі (провадження у якій зупинене).

Матеріали справи свідчать, що у серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суд у м. Харкові із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором займу.

У грудні 2017 року ОСОБА_2 подав позовну заяву до ОСОБА_1 про визнання договору позики неукладеним. Ухвалою Червонозаводського районного суду від 28 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 відкрито провадження. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

На момент постановлення ухвали про зупинення провадження вищевказана цивільна справа Червонозаводським районним судом м. Харкова не розглянута.

У даній справі ОСОБА_1 заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за Договором від 26 грудня 2016 року у сумі 1315, 18 доларів США.

У проваджені Червонозаводського районного суду м. Харкова знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 про визнання того ж самого Договору неукладеним.

Отже, цивільна справа, що розглядається Червонозаводським районним судом м. Харкова пов`язана із даною цивільною справою, розгляд якої відбувається в Київському районному суді м. Харкова. Предметом спорів є Договір позики від 26 грудня 2016 року. Вимоги позову про визнання договору позики неукладеним, прямо впливають на права та обов`язки сторін у справі щодо стягнення боргу за договором позики.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про неможливість розгляду цивільної справи № 640/13759/19 до набрання законної сили судовим рішення по справі № 646/8741/18.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленої ухвали не впливають з огляду на викладене.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 26 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 31 травня 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова