Справа № 638/2018/19
Провадження № 2-о/638/93/19
РІШЕННЯ

іменем України

21.05.2019 Дзержинський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді Штих Т.В.,

за участі секретаря Тарасової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа Шевченківський районний відділ державної міграційної служби України про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

Заявник звернулася до Дзержинського районного суду м.Харкова із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання її, ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року, вказуючи, що вона народилась в Російський федерації, Орловської області, Орловського району, пос. Біофабрика ІНФОРМАЦІЯ_3 року. З 1987 по 1992 роки навчалась у Харківському державному Університеті, отримала шлюб у 1991 році з ОСОБА_4 , у 2002 році народила доньку у м. Харкові. У2003 році отримала посвідку на постійне проживання безстроково. У 2005 році в м. Харкові зареєструвалась фізичною особою - підприємцем для здійснення підприємницької діяльності, є власником нерухомого майна.

За сімейними обставинами з 1992 року по 2003 рік заявник була зареєстрована у Росіії . При зверненні до ГУ ДМС України в Харківській області їй було роз`яснено що необхідно надати до ДМС документ, що підтверджує факт постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року. В зв`язку з викладеним заявник був змушений звернутись до суду для встановлення вищезазначеного факту.

Заявником надано уточнену заяву про встановлення факту, що має юридичне значення.

Представник заявника до судового засідання не з`явився, надав заяву, де просила розглядати справу за їх відсутсності.

Представник зацікавленої особи Шевченківського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області до судового засідання не з`явилася надала заяву, де не заперечувала проти задоволення заяви.

Суд, вивчивши матеріали заяви, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народилась в Російський федерації, Орловської області, Орловського району , пос. Біофабрика ІНФОРМАЦІЯ_3 року , згідно свідоцтва про народження № НОМЕР_1 виданого 27.08.1970 року.

З 1987 по 1992 роки заявник навчалась у Харківському державному Університеті та здобула спеціальність - фізика, про що свідчить диплом серії НОМЕР_2 , виданий 26.06.1992 року. Заявник уклала шлюб з ОСОБА_4 06.07.1991 році згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Дзержинським відділом РАГСу 06.07.1991 з записом за №609 та змінила прізвище Іванова на Круглова . У м. Харкові ІНФОРМАЦІЯ_1 заявник народила доньку про, що свідчить запис міського відділу реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції №442. У 2003 році отримала посвідку на постійне проживання безстроково.

ІНФОРМАЦІЯ_2 році в м. Харкові заявник зареєструвалась фізичною особою - підприємцем для здійснення підприємницької діяльності, 17.09.2003 отримала картку фізичної особи платника податків ДПІ Дзержинського району м.Харкова, 02.09.1994 році пройшла підготовку водіїв транспортних засобів категорії В в ОАШРОСТО та отримала свідоцтво №816555 від 15.08.1994 р., що зафіксовано в водійській карточці . 12.01.2010 року ОСОБА_1 розірвала шлюб з ОСОБА_4 про, що зроблено відповідний запис №12 Дзержинським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського міського управління юстиції. Донька ОСОБА_1 ОСОБА_10 05.02.2018 р. отримала паспорт громадянки України. 05.06.2012 року заявник отримала паспорт громадянина Російської Федерації.

Було встановлено, що заявник звернуласядо ГУ ДМС України в Харківській області з метою набуття громадянства України та оформлення паспорта громадянина України однак усно їй було відмовлено, оскільки згідно наданих документів встановити її особу та належність до громадянства України не вбачається можливим та необхідно надати до ДМС документ, що підтверджує факт постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року.

Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання громадянства України.

Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Наведений у ст.315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Підстави та порядок встановлення належності до громадянства, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади урегульовані Законом України "Про громадянство України" від 18.01.2001 р. № 2235-ПІ (далі закон), Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" (із змінами).

За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону та п. п. 25,44 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УPCP) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Проте заявник не довела свого постійного місця проживання на території України. Тимчасова реєстрація за адресою гуртожитка з 1987 по 1991 рік ( як стверджує заявник), не дає підстав стверджувати про постійність мешкання на території України до 1992 року. Більш того суду не надано доказів саме реєстрації заявниці на території України в період з 1987 по 1992 роки. А копія диплома ( а.с 25) ЦВ № 678618 від 26 червня 1992 року лише констатує навчання заявниці у Харківському державному університеті, без зазначення, навіть, форми такого навчання.

Докази до заяви додані в копіях, належним чином не посвідчених, що унеможливлює прийняття їх судом як належних та допустимих, джерело походження вказаних доказів не відоме.

Інформація зі свідоцтва про народження та укладання шлюбу лише свідчить про факт народження та факт укладання шлюбу заявниці, при цьому не містить доказової бази щодо постійного проживання заявниці на території України до 24 серпня 1991 року.

Стосовно даних про наявність дитини - громадянки України, суд зазначає, що є відповідні процедури щодо отримання громадянства за наявності таких підстав, через органи міграційної служби України, без звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10,12-13, 81, 89, 293, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, Листа Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженогоУказом Президента України від 27 березня 2001 року №215, суд,-

вирішив:

Вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без задоволення.

Судовий збір вважати сплаченим заявницею.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Суддя : Штих Т.В.