Єдиний унікальний номер 725/5254/18
Номер провадження 2/725/853/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2019 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Томко І.Д.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

та представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 20.12.2016 року він постійно проживав разом зі своєю матірю ОСОБА_7 за адресою м.Чернівці, вул. Ольжича, 15/3. 27.12.2017 року ОСОБА_7 померла та після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме квартира за адресою м.Чернівці, вул. Ольжича, 15/3, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.09.1994 року та допоміжне приміщення (підвал) площею 15,8 кв.м. у житловому будинку №15 по вул. Ольжича у м.Чернівці, яке належала покійній на підставі п. 2 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 16.07.2002 року №195/6.

Вказував на те, що окрім нього інших спадкоємців щодо майна ОСОБА_7 немає та з метою прийняття спадщини він звернувся з відповідною заявою в органи нотаріату та отримав свідоцтва про право на спадщину за законом відповідно до якого за ним визнано право власності на вказану вище квартиру. Разом з тим, реалізувати своє право на отримання у спадщину зазначеного допоміжного приміщення він не може, оскільки постановою державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної контори від 12.08.2018 року №1046/02-31 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, оскільки ним не надано нотаріусу правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спірне допоміжне приміщення.

Зазначав, що його матері належало спірне допоміжне приміщення на підстав рішення органу місцевого самоврядування, проте остання за життя не зареєструвала у встановленому законом порядку своє право власності на вказане нерухоме майно у звязку з чим відсутній відповідний правовстановлюючий документ.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просив визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 на допоміжне приміщення літ. IV площею 15,8 кв.м. у житловому будинку №15 по вул. Ольжича в м.Чернівці.

В ході судового розгляду даного спору судом залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог до предмету спору ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також витребувано наступні докази: матеріали спадкової справи №30/2018 щодо майна померлої 17.01.2018 року ОСОБА_7 та матеріали інвентарної справи на будинок №15 по вул.. Ольжича в м.Чернівці.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. При цьому вказували на те, що спірне допоміжне приміщення належала ОСОБА_7 на підставі рішення органу місцевого самоврядування, яке ніким не оскаржене та покійна за життя постійно користувалась вказаним майном, проте не зареєструвала своє право власності у встановленому законом порядку. Саме відсутність державного реєстрації права власності стала підставою для звернення до суду з даним позовом, оскільки нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, в матеріалах справи міститься заява представника відповідача про визнання позову якщо це не буде порушувати інтереси інших осіб, яка підтримана представником Чернівецької міської ради в підготовчому судовому засіданні. Разом з тим, ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 17.12.2018 року відмовлено у прийнятті заяви представника відповідача про визнання позову.

Треті особи в судове засіданні не зявились, від ОСОБА_6 до суду надійшли письмові пояснення в яких остання позов не визнала, в інтересах ОСОБА_4 діяв адвокат ОСОБА_3, решта третіх осіб про причини своєї неявки суд не повідомили.

Так, згідно письмових пояснень ОСОБА_6 остання позов не визнала з тих підстав, що у будинку по вул. Ольжича, 15 в м.Чернівці взагалі відсутнє допоміжне приміщення площею 15,8 кв.м. та покійна ОСОБА_7 не могла володіти та користуватись таким приміщенням, оскільки в її користуванні перебували житлові приміщення, що розташовані на другому поверсі вказаного будинку та входять до складу квартири №3.

Представник третьої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, надав суду пояснення, аналогічні змісту письмових, зокрема вказував на те, що п. 2 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №195/6 від 16.07.2002 року не є правовстановлюючим документом, спірне допоміжне приміщення покійній ОСОБА_7 не передавалось, оскільки відсутній відповідний акт прийому-передачі та ОСОБА_7 не вчиняла жодних дій спрямованих на набуття права власності, що передбачені законодавством та у будинку по вул. Ольжича, 15 в м.Чернівці взагалі відсутнє допоміжне приміщення площею 15,8 кв.м.

Суд, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту п.2 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 16.07.2002 року №195/6 передано у власність ОСОБА_7, власниці квартири АДРЕСА_1 допоміжне приміщення площею 15,80кв.м. (а/с 13).

Наявність вказаного допоміжного приміщення у зазначеному будинку також підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами інвентарної справи та копією технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2, відповідно до яких спірне допоміжне приміщення розташоване на першому поверсі будинку літ. А за вказаною адресою.

У відповідності до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б ставили під розумний сумнів підставу набуття у власність ОСОБА_7 спірного допоміжного приміщення.

Відповідно до ч. ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Судом встановлено, що 27 грудня 2017 року померла ОСОБА_7 та після її смерті відкрилась спадщина на належне їй нерухоме майно (а/с 5).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що окрім позивача інших спадкоємців щодо майна померлої ОСОБА_7 немає та 20.07.2018 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_3 (а/с 84,99).

Постановою державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 від 12.07.2018 року №1046/02-31, відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на приміщення площею 15,8 кв.м., що знаходиться в будинку №15 по вул. Ольжича в м.Чернівці у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності вказаного майна спадкодавцю (а/с 101).

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, спірне допоміжне приміщення належало спадкодавцю, будь-які ознаки здійсненого самочинного будівництва в матеріалах інвентаризаційної справи, а також в технічному паспорті відсутні, позивач вчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право власності на спадщину не змін, у звязку з тим, що спадкодавець за життя належним чином своє право власності на спірне допоміжне приміщення не оформила.

Отже, той факт, що за життя спадкодавця не було зареєстроване її право власності на спірне допоміжне приміщення, яке за рішенням органу місцевого самоврядування передане їй у власність, не впливає на можливість поновлення порушеного права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання за ним права власності на зазначене допоміжне приміщення в порядку спадкування.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 328, 1216,1218,1220,1222,1223, ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на допоміжне приміщення літ. IV площею 15,8 кв.м. у житловому будинку №15 по вул. Ольжича в м.Чернівці в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, яка померла 27.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду або в той самий строк через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 01 березня 2019 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна