Постанова

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 759/12863/16-ц

провадження № 61-29461св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - приватне акціонерне товариство «Спільне підприємство «Партнер»,

представники позивача: Телецький Тадеуш Антонович , Сімутіна Наталія Володимирівна ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

представники відповідача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року в складі судді Миколаєць І. Ю. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 05 вересня 2017 року в складі колегії суддів: Рубан С. М., Желепа О. В., Іванченка М. М.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року приватне акціонерне товариство «Спільне підприємство «Партнер» (далі - ПАТ «СП «Партнер»)звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Позовна заява мотивована тим, що 20 грудня 2005 року між сторонами укладено договір № 746 на експлуатацію та обслуговування, відповідно до умов якого позивач взяв на себе обов`язки зі зберігання й охорони транспортних засобів власника в гаражі АДРЕСА_1, встановленому на земельній ділянці, відведеній ПАТ «СП «Партнер» на праві довгострокової оренди по АДРЕСА_1, а відповідач зобов`язався вчасно вносити щомісячні внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати. Умовами договору передбачено, що у випадку затримки оплати відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,5 % від суми затриманого платежу за кожен день прострочення. Відповідач порушив умови вказаного договору, оскільки не у повному обсязі сплатив позивачу плату за період з серпня 2015 року по грудень 2016 року.

Уточнивши позовні вимоги, ПАТ «СП «Партнер» просило суд стягнути з відповідача на свою користь борг у розмірі 14 350,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 475,60 грн, пеню у розмірі 16 380,00 грн та судові витрати

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 березня2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 вересня 2017 року, позов ПАТ «СП «Партнер»задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «СП «Партнер» борг за договором на експлуатацію та обслуговування від 20 грудня 2005 року № 746 у розмірі

11 900,00 грн за період з серпня 2015 року по грудень 2016 року (включно),

1 049,76 грн за встановленими індексами інфляції за період з серпня 2015 року по грудень 2016 року (включно), а також 16 320,50 грн пені.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що відповідач не виконує належним чином своїх зобов`язань за договором, внаслідок чого виникла заборгованість з оплати послуг позивача, яка підлягає стягненню з урахуванням індексу інфляції. Крім того, у зв`язку з простроченням сплати щомісячного платежу, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня, розмір якої визначений умовами договору, в межах строку позовної давності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2017 року ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що указаний договір є неукладеним, оскільки сторони не досягли згоди з приводу всіх істотних умов договору, зокрема ціни та переліку послуг, які повинні надаватися відповідачу. Крім того, з серпня

2015 року він не ставив у гаражний бокс свій транспортний засіб, тому не отримував послуги з охорони транспортного засобу.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У жовтні 2017 року ПАТ «СП «Партнер»подало заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, всі висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для їх скасування немає.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 20 грудня 2005 року між ПАТ «СП «Партнер» та ОСОБА_3 був укладений договір № 746, за яким ПАТ «СП «Партнер» бере на себе обов`язки зі зберігання автомобіля власника в гаражі АДРЕСА_1, який знаходиться на земельній ділянці, відведеній ПАТ «СП «Партнер» на праві довгострокової оренди по АДРЕСА_1, а автовласник зобов`язаний щомісячно вносити грошові внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати не пізніше 10 числа місяця у розмірі 350,00 грн.

Пунктом 2.1 вказаного договору передбачено, що власник зберігає автотранспортні засоби у відповідності до «Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках», затверджених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2.3 договору ОСОБА_3 зобов`язаний вносити внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати на основі щомісячних, визначених ПАТ «СП «Партнер» розрахунків із врахуванням змін в нормативній та законодавчій базі, яка регулює правовідносини в оплаті праці, електроенергії, ставок орендної плати за користування земельною ділянкою, ростом цін на матеріали та ремонт, у тому числі при проведенні державою індексації доходів населення, інших заходів, що впливають на зміну вартості експлуатаційних витрат та на утримання охорони.

Пунктами 3.1. та 3.2 договору передбачено, що ОСОБА_3 вносить грошові внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати не пізніше 10 числа кожного місяця на основі розрахунку, що додається до договору, проте розмір внесків може змінюватись на умовах пункту 2.3 договору.

Згідно пункту 4.1 вказаного договору власник зобов`язаний своєчасно вносити ПАТ «СП «Партнер» внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати (пункт 3.1). У випадку затримки оплати зі сторони власника (пункт 3.1.) власник оплачує ПАТ «СП «Партнер» пеню у розмірі 0,5 % від суми затриманого платежу за кожен день прострочення.

З серпня 2015 року плата за обслуговування була встановлена на рівні

700,00 грн.

Встановлено, що з серпня 2015 року по грудень 2016 року оплата від відповідача не надходила.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану його послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року, встановивши, що відповідно до пунктів 2.3, 3.2 укладеного між сторонами у справі договору підприємство виконує свої обов`язки зі зберігання й охорони майна, а власник вносить внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати на основі щомісячних визначених розрахунків підприємством, з урахуванням змін у нормативній та законодавчій базі, яка регулює правовідносини з оплати праці, електроенергії, ставок орендної плати за користування земельною ділянкою, росту цін на матеріали та ремонт, у тому числі при проведенні державою індексації доходів населення, інших заходів, що впливають на зміну вартості експлуатаційних витрат та на утримання охорони, та урахувавши, що розмір внесків за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати може змінюватися на умовах вищевказаного договору, дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки сторони досягли згоди щодо ціни договору, тобто щомісячних платежів, які є залежними від умов, зазначених у пункті 2.3 договору, тому обґрунтовано вважав, що вищевказані суми за період несплати коштів на виконання вимог вищевказаного договору з серпня 2015 року по грудень 2016 року підлягають стягненню з відповідача.

Доводи відповідача про те, що з серпня 2015 року він не ставив у гаражний бокс свій транспортний засіб, а тому не отримував послуги з охорони транспортного засобу є необґрунтованими, оскільки ПАТ «СП «Партнер» цілодобово охороняє об`єкт нерухомості (гаражний бокс), який на праві власності належить

ОСОБА_3 , а не транспортний засіб, і цей гаражний бокс розташований на земельній ділянці землеутримувачем та балансоутримувачем якої є позивач.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 березня

2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 05 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є. Червинська