ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 687/1232/18
Провадження № 22-ц/4820/637/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представника позивачів ОСОБА_10,

представника відповідача Коруняк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною, зобов`язання до вчинення дій і відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 11 січня 2019 року,

встановив:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області (далі - Держгеокадастр) про визнання відмови протиправною, зобов`язання до вчинення дій і відшкодування моральної шкоди.

Тоді ж ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулися до суду з аналогічними позовами до Держгеокадастру.

Ці позови об`єднані судом першої інстанції в одне провадження.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 зазначили, що вони є членами Фермерського господарства «Джерело-АВС» (далі - ФГ «Джерело-АВС»), яке здійснює свою діяльність на земельній ділянці площею 26,7201 га (кадастровий номер НОМЕР_7 ), розташованій за межами населених пунктів Вільховецької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області (далі - Рада). Ця земельна ділянка перебуває у користуванні ФГ «Джерело-АВС» на підставі договору оренди від 18 червня 2015 року, що укладений між Головним управлінням Держземагенства у Хмельницькій області та засновником фермерського господарства, ОСОБА_8 , строком на 20 років. Наказами Держгеокадастру від 9 грудня 2016 року надано позивачам дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у розмірі земельної частки (паю) на території Ради із земель, які знаходяться в оренді ФГ «Джерело-АВС», для подальшої передачі у власність. Після виготовлення проектів землеустрою Держгеокадастр своїми рішеннями у формі листів від 18 квітня 2018 року відмовив їм у затвердженні вказаних проектів землеустрою та передачі земельних ділянок у власність. Ця відмова є незаконною, оскільки відповідно до ст. 32 ЗК України та ст. 13 Закону України від 19 червня 2003 року №973-IV «Про фермерське господарство» (далі - Закон №973-IV) позивачі набули право на передачу у приватну власність наданих їм у користування земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, а неправомірними діями Держгеокадастру їм завдано моральних страждань.

За таких обставин ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 просили суд: визнати протиправними та касувати рішення Держгеокадастру у формі листів від 18 квітня 2018 року про відмову їм у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Ради та передачі цих земельних ділянок у власність; зобов`язати Держгеокадастр затвердити вказані проекти землеустрою та передати земельні ділянки у власність позивачів; стягнути з Держгеокадастру на користь кожного з позивачів по 1 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 11 січня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Держгеокадастру у формі листа від 18 квітня 2018 року №Г-4564/0-3564/0/95-18 про відмову ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,0504 га для ведення фермерського господарства, за кадастровим номером НОМЕР_4 , за межами населених пунктів Ради та передачі даної земельної ділянки у власність.

Зобов`язано Держгеокадастр затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,0504 га для ведення фермерського господарства, за кадастровим номером НОМЕР_2 , за межами населених пунктів Ради та передати дану земельну ділянку у власність ОСОБА_1

Визнано протиправним та скасовано рішення Держгеокадастру у формі листа від 18 квітня 2018 року №А-4577/0-3554/0/95-18 про відмову ОСОБА_2 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 1,8820 га для ведення фермерського господарства, за кадастровим номером НОМЕР_8 , за межами населених пунктів Ради та передачі даної земельної ділянки у власність.

Зобов`язано Держгеокадастр затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 1,8820 га для ведення фермерського господарства, за кадастровим номером НОМЕР_8 , за межами населених пунктів Ради та передати дану земельну ділянку у власність ОСОБА_2

Визнано протиправним та скасовано рішення Держгеокадастру у формі листа від 18 квітня 2018 року №Г-4554/0-3559/0/95-18 про відмову ОСОБА_3 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 1,9168 га для ведення фермерського господарства, за кадастровим номером НОМЕР_9 , за межами населених пунктів Ради та передачі даної земельної ділянки у власність.

Зобов`язано Держгеокадастр затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 1,9168 га, для ведення фермерського господарства, за кадастровим номером НОМЕР_9 за межами населених пунктів Ради та передати дану земельну ділянку у власність ОСОБА_3

Визнано протиправним та скасовано рішення Держгеокадастру у формі листа від 18 квітня 2018 року №А-4549/0-3555/0/95-18 про відмову ОСОБА_4 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 1,9638 га для ведення фермерського господарства, за кадастровим номером НОМЕР_10 , за межами населених пунктів Ради та передачі даної земельної ділянки у власність.

Зобов`язано Держгеокадастр затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 1,9638 га для ведення фермерського господарства, за кадастровим номером НОМЕР_10 , за межами населених пунктів Ради та передати дану земельну ділянку у власність ОСОБА_4

Визнано протиправним та скасовано рішення Держгеокадастру у формі листа від 18 квітня 2018 року №А-4552/0-3568/0/95-18 про відмову ОСОБА_5 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,0423 га для ведення фермерського господарства, за кадастровим номером НОМЕР_5 , за межами населених пунктів та передачі даної земельної ділянки у власність.

Зобов`язано Держгеокадастр затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,0423 га для ведення фермерського господарства, за кадастровим номером НОМЕР_3 , за межами населених пунктів Ради та передати дану земельну ділянку у власність ОСОБА_5

Визнано протиправним та скасовано рішення Держгеокадастру у формі листа від 18 квітня 2018 року №Л-4561/0-3557/0/95-18 про відмову ОСОБА_6 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 1,9080 га для ведення фермерського господарства, за кадастровим номером НОМЕР_11 , за межами населених пунктів Ради та передачі даної земельної ділянки у власність.

Зобов`язано Держгеокадастр затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 1,9080 га, для ведення фермерського господарства, за кадастровим номером НОМЕР_11 , за межами населених пунктів Ради та передати дану земельну ділянку у власність ОСОБА_6

Визнано протиправним та скасовано рішення Держгеокадастру у формі листа від 18 квітня 2018 року №П-4569/0-3558/0/95-18 про відмову ОСОБА_7 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,8315 га для ведення фермерського господарства, за кадастровим номером НОМЕР_1 , за межами населених пунктів Ради та передачі даної земельної ділянки у власність.

Зобов`язано Держгеокадастр затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,8315 га для ведення фермерського господарства, за кадастровим номером НОМЕР_1 , за межами населених пунктів Ради та передати дану земельну ділянку у власність ОСОБА_7

В решті позову відмовлено.

Суд виходив з того, що відмова Держгеокадастру у затвердженні проектів землеустрою та передачі земельних ділянок у власність позивачів є протиправною, разом із тим, останні не довели завдання їм моральної шкоди.

В апеляційній скарзі Держгеокадастр просить скасувати рішення суду першої та закрити провадження у справі посилаючись на порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що спір, який виник між сторонами, є публічно-правовим, однак суд порушив правила юрисдикції та розглянув справу в порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не подали відзив на апеляційну скаргу.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що вона є цивільною.

Частиною 1 статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом п.п. 2, 7 ч. 1 ст. 4 КАС України у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються у такому значенні:

2) публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

7) суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз указаних процесуальних норм дає підстави для висновку, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень, і такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди носять приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.

У справі, яка переглядається, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 є членами ФГ «Джерело-АВС».

18 червня 2015 року між Головним управлінням Держземагенства у Хмельницькій області та ОСОБА_8 (засновник ФГ «Джерело-АВС») укладено договір оренди земельної ділянки площею 26,7201 га (кадастровий номер НОМЕР_6 ), розташованої за межами населених пунктів Ради, для ведення фермерського господарства строком на 20 років.

Наказами Держгеокадастру від 9 грудня 2016 року надано дозвіл ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у розмірі земельної частки (паю) на території Ради із земель, що знаходяться в оренді засновника ФГ «Джерело-АВС» ОСОБА_8 , для подальшої передачі у власність.

Після виготовлення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_9 проектів землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 земельних ділянок у власність, останні звернулися до Держгеокадастру з заявами про їх затвердження.

Листами від 18 квітня 2018 року Держгеокадастр відмовив ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у затвердженні вказаних проектів землеустрою та передачі земельних ділянок у власність на тій підставі, що земельні ділянки, які позивачі мають намір отримати, перебувають у користуванні ОСОБА_8 за договором оренди землі від 18 червня 2015 року №17.

Статтею 31 ЗК України визначено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЗК України громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Аналогічні положення містяться у ст.ст. 12, 13 Закону №973-IV.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, в тому числі, шляхом безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (п. «б» ч. 1 ст. 81 ЗК України).

В силу ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Як передбачено ч.ч. 7, 9, 10 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

За змістом указаних норм матеріального права громадяни України вправі набути право власності на земельні ділянки шляхом їх безоплатної передачі із земель державної та комунальної власності.

Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок визначений статтею 118 ЗК України, відповідно до якої складовою частиною цього порядку є затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та прийняття остаточного рішення про надання земельної ділянки у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Вказаним законом встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. За результатами звернень громадян вказані органи приймають одне з відповідних рішень. При цьому отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про передачу її у власність.

Вимоги про визнання рішення незаконним мають розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

У такому разі вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст. 16 ЦК України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Якщо ж особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для передачі її у власність, за результатами розгляду яких ці органи приймають відповідні рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Отже розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 листопада 2018 року (справа №536/158/16-ц).

Згідно з Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Таким чином, Держгеокадастр є суб`єктом владних повноважень.

Вважаючи рішення Держгеокадастру про відмову у затвердженні проекту землеустрою та передачі земельних ділянок у власність незаконними, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , посилаючись на вимоги ст.ст. 31, 32, 118 ЗК України та ст.ст. 12, 13 Закону №973-IV, просили суд визнати ці рішення Держгеокадастру незаконними та скасувати їх, а також зобов`язати Держгеокадастр вчинити відповідні дії на відновлення порушених прав позивачів.

При цьому матеріали справи не містять даних про наявність існуючого речового права позивачів на спірну земельну ділянку.

Отже правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є публічно-правовими, внаслідок чого справа підлягала розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Щодо позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, то позивачі заявили ці вимоги одночасно з вимогою про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, а тому позов у цій частині також має бути розглянутий адміністративним судом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Leo Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Суд першої інстанції, розглянувши справу в порядку цивільного судочинства, діяв не як суд, встановлений законом, а тому ухвалене ним рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до ст. 8 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» суд першої інстанції звільнив позивачів від сплати судового збору за подання позовів до суду у зв`язку з їх скрутним матеріальним становищем. У зв`язку з цим, апеляційний суд також не знаходить підстав для покладення на позивачів судового збору за подання апеляційної скарги.

Сплачений Держгеокадастром судовий збір за подання апеляційної скарги має бути відшкодований відповідачеві з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 141, 255, 374, 377, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області задовольнити.

Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 11 січня 2019 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Повідомити заявників, що розгляд такої справи віднесено до адміністративної юрисдикції.

Відшкодувати з Державного бюджету України на користь Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області (місцезнаходження - 29016, місто Хмельницький, вулиця Інститутська, 4/1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 39767479) 9 867 гривень 20 копійок судового збору, сплаченого ним за подання апеляційної скарги. Звільнити позивачів від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 травня 2019 року.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ А.В. Купельський

/підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Кулєбякін В.О.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 47