ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/534/19 Справа № 185/7505/17 Суддя у 1-й інстанції - Гаврилов В.А. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря - Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про стягнення оплати за комунальні послуги,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що згідно свідоцтву про право на спадщину від 19 січня 2012 року, вона та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , та кожному з них належить право власності на 1/3 частку вказаної квартири. Вони з відповідачами та діти відповідачів зареєстровані в даній квартирі, але договори на надання послуг з утримання будинку, постачання теплової енергії вона укладала самостійно.

Посилаючись на вимоги ст.360 ЦК України та ст.ст. 7,8 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» вважає, що відповідачі зобов`язані приймати участь у витратах на оплату комунальних послуг. Між тим, за період часу з вересня 2014 року по вересень 2017 року в рахунок оплати за надані комунальні послуги, нею самостійно сплачено 4 403,76 грн, з яких: за постачання теплової енергії 5 782,46 грн, за утримання прибудинкової території - 1 243,74 грн, за вивіз сміття 1 537,69 грн.

Враховуючи зазначене просила суд стягнути з відповідачів на свою користь в рахунок відшкодування витрат за комунальні послуги наступні суми: з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування витрат на утримання квартири АДРЕСА_1 за період з вересня 2014 року по вересень 2017 року - 3 378 (три тисячі триста сімдесят вісім) грн 64 коп., які складаються з наступних витрат: з утримання будинку та прибудинкової території в ОСББ "Карбишева,4" (м. Павлоград ) - 414,58 грн; з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій КП "Павлограджитлосервіс" - 331,24 грн; з оплати послуг за постачання теплової енергії - 1927,46 грн; з надання послуг за вивіз сміття - 256,28 грн.; з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування витрат на утримання квартири АДРЕСА_1 , що складаються з надання послуг за вивіз сміття, за період з вересня 2014 року по вересень 2017 року - 256 (двісті п`ятдесят шість) грн 28 коп.; солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рахунок відшкодування витрат на утримання квартири АДРЕСА_1 , що складаються з надання послуг за вивіз сміття, за період з вересня 2014 року по вересень 2017 року - 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 84 коп.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення оплати за комунальні послуги - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду від 03 березня 2018 рокускасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки допустив порушення вимог ст.322 ЦК України, за змістом яких передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що належить йому, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, дана норма права встановлює презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного майна та з урахуванням, що відповідач ОСОБА_2 є співвласником квартири, а ОСОБА_3 та діти відповідачів зареєстровані в квартирі, вищезазначене зобов`язання на відповідачів також розповсюджується.

Відзиву на апеляційну скаргу, в порядку ст. 360 ЦПК України, не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , зокрема, по 1/3 частина кожному, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19 січня 2012 року (а.с. 11,12).

Відповідно до довідки про реєстрацію та склад сім`ї №14287 від 04 вересня 2017 року, за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.17).

Відповідачі та їх діти не проживають у вказаній квартирі.

09 липня 2009 року між ОСОБА_10 (померлим) та КП «Павлоградтеплоенерго» укладено договір на постачання теплової енергії (а.с.14,15).

Доказів укладення договору на постачання теплової енергії зі сторонами суду не було надано.

Між ОСОБА_1 та КП « Павлограджилсервіс» укладено договір на утримання будинків та споруд (а.с.14,15).

Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 3 ст. 156 ЖК України покладає на членів сім`ї власника будинку (квартири) обов`язок дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири) та брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Пункт 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» також передбачає обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім того, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 в чинній редакції, зобов`язує наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, витрати з утримання квартири у вигляді оплати на утримання будинку та прибудинкової території й плати за комунальні послуги, є солідарним обов`язком власника та зареєстрованих членів сім`ї власника.

Згідно ч.1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Отже, встановивши, що всі витрати з утримання нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 були здійснені ОСОБА_1 , тоді як ОСОБА_2 , є власником 1/3 житла, а його дружина - ОСОБА_3 є членом сім`ї власника, проте останні не здійснюють жодних витрат з утримання майна, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у позивача (яка виконала свій солідарний обов`язок з утримання житла), права на зворотну вимогу (регрес) на частину здійснених нею витрат на утримання житла.

При цьому, непроживання відповідачів у квартирі не може бути підставою для відмови в задоволенні позову та не свідчить про відсутність обов`язку у останніх, як власника квартири та члена сім`ї власника квартири, утримувати своє житло, що підтверджується положеннями ч.2 ст. 317 ЦК України, згідно яких на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Також не може бути підставою для відмови в задоволенні позову відсутність між сторонами угоди щодо утримання майна, оскільки в силу вимог ст. 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначала, що починаючи з вересня 2014 року по вересень 2017 року в рахунок оплати за надані комунальні послуги, нею було сплачено 4 403,76 грн, з яких: за постачання теплової енергії 5 782,46 грн, за утримання прибудинкової території - 1 243,74 грн, за вивіз сміття 1 537,69 грн, що підтверджується наданими належним чином доказами, в порядку передбаченому положеннями ст.ст.77-81 ЦПК України, зокрема обумовлюються зазначенням оплати конкретних послуг, як таких, що є обґрунтованими у визначеному позивачем розмірі.

Відшкодування витрат, понесених позивачем до співвласника ОСОБА_4 не входили до змісту позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене та те, що апеляційний суд не може вийти за межі позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши зазначені обставини у справі в їх сукупності, з урахуванням встановлених обставин у справі, позовні вимоги підлягають задоволенню, а понесені позивачем витратиза період з вересня 2014 року по вересень 2017 року відшкодуванню ОСОБА_2 у розмірі3 378 грн 64 коп., які складаються з наступних витрат: з утримання будинку та прибудинкової території в ОСББ "Карбишева,4" ( м . Павлоград ) - 414,58 грн; з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій КП "Павлограджитлосервіс" - 331,24 грн; з оплати послуг за постачання теплової енергії - 1927,46 грн; з надання послуг за вивіз сміття - 256,28 грн, тоді як ОСОБА_3 - 256 грн 28 коп. Також, стягненню солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на утримання квартири АДРЕСА_1 , що складаються з надання послуг за вивіз сміття, за вказаний період, а саме з вересня 2014 року по вересень 2017 року підлягають768 грн 84 коп.

Враховуючи вищезазначене та на підставі п.п. 1, 2, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

На підставі положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, також підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у розмірі по 812,00 грн, з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення оплати за комунальні послуги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на утримання квартири АДРЕСА_1 за період з вересня 2014 року по вересень 2017 року - 3 378 (три тисячі триста сімдесят вісім) грн 64 коп., які складаються з наступних витрат: з утримання будинку та прибудинкової території в ОСББ "Карбишева,4" ( м . Павлоград ) - 414,58 грн; з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій КП "Павлограджитлосервіс" - 331,24 грн; з оплати послуг за постачання теплової енергії - 1927,46 грн; з надання послуг за вивіз сміття - 256,28 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на утримання квартири АДРЕСА_1 , що складаються з надання послуг за вивіз сміття, за період з вересня 2014 року по вересень 2017 року - 256 (двісті п`ятдесят шість) грн 28 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на утримання квартири АДРЕСА_1 , що складаються з надання послуг за вивіз сміття, за період з вересня 2014 року по вересень 2017 року - 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 84 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі по 812,00 грн з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова