Справа № 570/6284/18
Номер провадження 2/570/558/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2019 року

Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Чехомського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (в порядку спрощеного позовного провадження та в порядку заочного розгляду) позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщеням, -

в с т а н о в и в :

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на праві приватної власності в порядку спадкування. У вказаному житловому будинку зареєстровані відповідачі, які з 2010-2011 років у даному житловому приміщенні не проживають. За таких обставин позивач звернулася до суду з позовом, мотивуючи його тим, що відповідачі тривалий час не проживають у будинку, а тому є такими, що втратили право користування житловим будинком.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просять суд їх задоволити. Не заперечили проти заочного розгляду справи.

Відповідачі у судове засідання повторно не з`явився. Заперечень проти позову (відзиву) від відповідачів не надійшло.Судові повідомлення, надіслані судом за місцем реєстрації відповідачів повернуті до суду у вигляді поштових конвертів з відміткою "за закінченням терміну зберігання" та "за даною адресою не проживає - в Росії", "за даною адресою не проживає - Житомирська область ". Про час та місце судового розгляду відповідачі були повідомлені належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідачів, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку позивача та її представника, показання свідків, та наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Позивач зазначає, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на праві приватної власності у порядку спадкування. Право власності позивача на зазначений будинок підтверджується витягом № 146854533 від 26.11.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

У вказаному житловому будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується у відповіді на запит суду щодо надання інформації про місце реєстрації відповідача у справі.

Відповідач ОСОБА_2 , як бувший чоловік позивача, з 2010 року в будинку не проживає.

Відповідач ОСОБА_3 , як брат позивача, з 2011 року в будинку не проживає.

Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зокрема про відсутність їх за місцем реєстрації так само і їх нез`явлення на похорон матері позивача та невідвідування позивача навіть після ДТП, внаслідок якої вона лікувалася довгий час.

На підтвердження факту непроживання відповідача понад рік у житловому будинку АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві приватної власності, до матеріалів позовної заяви долучено акти обстеження житлово-побутових умов, затверджені головою Корнинської сільської ради Р.Горбатюк - Василейко від 27.11.2018 року.

Норми статтей 15, 16, 386, 391 ЦК України гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень цих норм власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Таким чином, зміст вказаних правових норм свідчить про те, що право користування житловим приміщенням кореспондується, є похідним від права власності на будинок (квартиру) та існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Відповідно до вимог частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Враховуючи встановлені судом обставини та вимоги статей 317,319,391,405 ЦК України, з метою захисту права власності позивача на житловий будинок, відповідачі підлягають визнанню такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265, 280 - 284 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщеням - задоволити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач має право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 27.05.2019 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.