КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5827/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Київ

Справа № 760/27957/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Даценко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, постановлену у складі судді Коробенка С.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів, штрафу, моральної та матеріальної шкоди,

встановив:

В провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів, штрафу та моральної та матеріальної шкоди.

29 листопада 2018 року позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти належні відповідачу, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО: 353586, в межах заявлених позовних вимог - суми в розмірі 341 677,50 гривень.

Заявник посилається на те, що накладення арешту на грошові кошти належні відповідачу, сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді та у разі задоволення позову забезпечить можливість його виконання.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву задовольнити, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що судом першої інстанції невмотивовано, яким чином арешт грошових коштів в розмірі 341 677,50 гривень, що можуть знаходитись на рахунку відкритому в ПАТ КБ «Приватбанк», може призвести до блокування господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 Крім того, судом першої інстанції не зазначено, з яких обставин щодо можливості блокування господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 виходив суд, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, належні ФОП ОСОБА_2

Зазначає, що звертаючись із позовною заявою, ОСОБА_1 обґрунтовує власні позовні вимоги тим, що існують обставини невиконання договірних відносин, а саме договору підряду б/н на виконання авторського нагляду, укладеного 17 травня 2018 року з відповідачем - ОСОБА_2 , яка є фізичною особою-підприємцем та мала виконувати зобов`язання за зазначеним договором в рамках підприємницької діяльності.

Звертає увагу на те, що здійснюючи підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2 постійно несе ризик недосягнення прибутку та наявності витрат, що вплине на матеріальний стан відповідача таким чином, що зробить неможливим, або вкрай утруднить виконання можливого рішення суду про задоволення позову позивача про стягнення з відповідача грошових коштів. Крім того, зважаючи на форму здійснення підприємницької діяльності у відповідача відсутній уставний фонд, що дає підстави вважати за необхідне вжиття заходів забезпечення позову позивача про стягнення грошових коштів шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, що знаходяться на її банківських рахунках в межах заявлених позивачем позовних вимог.

Таким чином, позивачем у заяві про забезпечення позову були зазначені обставини щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову та наявності ризиків невиконання рішення суду у випадку задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 ОСОБА_6 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, апеляційну скаргу залишити без змін.

Вказує, що суд дійшов правильного висновку щодо того, що накладення арешту на рахунок фізичної - особи підприємця заблокує її підприємницьку діяльність, призведе до порушення прав інших суб`єктів, з якими у ФОП ОСОБА_2 укладені договори в частині розрахунків, спричинить ризик несплати обов`язкових платежів (єдиного податку, єдиного соціального внеску тощо) у передбачені законом строки.

Посилається на те, що у апелянта відсутні обґрунтування та докази реальності загрози невиконання рішення суду, адже безпідставними є твердження апелянта, чому саме невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, посилаючись на те, що ОСОБА_2 є підприємцем та за визначенням господарського законодавства провадить систематичну діяльність на власний ризик з метою отримання прибутку. Зазначає, що подана ОСОБА_1 заява про забезпечення позову не містить доказів щодо реальної необхідності вжиття заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, повідомляє, що позивачем було подано іншу заяву про забезпечення позову, яка вже була задоволена Солом`янським районним судом міста Києва 26 лютого 2019 року та ухвалено рішення про накладення арешту на 1/2 частини квартири ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримала доводи апеляційної скарги, просила ухвалу суду скасувати та прийняти нову про задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила залишити ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши думку учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З виділених матеріалів справи вбачається, що жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення штрафних санкцій, завданої матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 341 677 грн. 50 коп., посилаючись на невиконання договору підряду на виконання авторського нагляду, укладеного 17 травня 2018 року між ним та відповідачем.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача:

- суму неустойки, розрахованої на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», в розмірі 3% вартості роботи ( послуги) за кожен день прострочення, в сумі 165 967 грн. 50 коп.,

- штрафу в сумі 89 440 грн., що обчислена на підставі умов договору, в розмірі 1% від вартості договору за кожний день прострочення;

- 61 270 грн. матеріальної шкоди, що завдана позивачу внаслідок невиконання відповідачем графіку авторського нагляду та неможливості у зв`язку з цим позивачу та його родині користуватись власним житлом, у вигляді орендної плати за вересень-жовтень 2018 року за договором оренди нерухомого майна;

- моральної шкоди в розмірі 25 000 грн., завданої позивачу внаслідок невиконання відповідачем умов договору підряду.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, заявник посилається на те, що виходячи з матеріалів, наданих суду позивачем, зокрема договору підряду від 17.05.2018 року на виконання авторського нагляду, листування з відповідачем, вбачається, що між сторонами дійсно виник спір щодо стягнення грошових коштів за зобов`язаннями по договору підряду б/н на виконання авторського нагляду. Обсяг позовних вимог складається із сум штрафних санкцій за договором та закріплених державою на законодавчому рівні гарантій захисту прав споживача послуг у вигляді стягнення грошових коштів, як виду відповідальності за невиконання стороною зобов`язань за договором та матеріальних та моральних збитків, всього у розмірі 341 677грн. 50 коп.

Відповідно до матеріалів справи, а саме, детальної інформації про ФОП ОСОБА_2 з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, договору підряду, відповідач є фізичною особою - підприємцем - ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи той факт, що відповідачем обрано такий вид захисту його прав, як стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 341677 грн. 50 коп., вважає вид забезпечення позову, про який просить застосувати позивач - накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу та знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Приватбанк» (МФО 353586) в межах заявлених позовних вимог - 341 677 грн. 50 коп., таким, що відповідає заявленим позовним вимогам та може забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції суд дійшов висновку про те, що заявником не обґрунтована необхідність вжиття заходів забезпечення позову, зазначені у заяві обставини суд не вважає достатніми для прийняття рішення про арешт грошових коштів відповідача, оскільки доказів наявності ризиків невиконання рішення суду у випадку задоволення позову немає, а арешт грошових коштів в розмірі 341 677,50 гривень, що можуть знаходитись на рахунку, відкритому в ПАТ КБ «Приватбанк», може призвести до блокування господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .

Виходячи зі змісту заяви та поданих заявником доказів, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції. Судом першої інстанції надано належну оцінку відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам, та не встановлено реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та обґрунтовано відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивачем не наведено достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення судуабо ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Суд дійшов вірного висновку про те, що позивачем не обґрунтована необхідність вжиття заходів забезпечення позову, та відсутні підстави вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову у заявлений ним спосіб може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, при тому, що підставою для накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на поточному банківському рахунку відповідача, позивачем зазначено сам факт пред`явлення позовних вимог про стягнення суми штрафних санкцій за договором підряду, а також завданих невиконанням договору матеріальної та моральної шкоди.

Судом першої інстанції також зроблено обґрунтований висновок про те, що накладення арешту на грошові кошти ФОП ОСОБА_2 , що знадяться на поточному рахунку ФОП в АТ КБ «Приватбанк», може призвести до перешкоджання господарській діяльності відповідача та заподіяння їй збитків.

Саме по собі посилання позивача на норми ЦПК України щодо необхідності забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, що знаходяться на поточному банківському рахунку, з обґрунтуванням підстав для цього - постійного ризику недосягнення відповідачем прибутку у господарській діяльності, що призведе до утруднення або унеможливлення виконання рішення суду, на думку колегії, не є достатнім для задоволеннязаяви, оскільки застосування заходів забезпечення позову має відбуватися з урахуванням розумності та обґрунтованості таких вимог, а також за умови наявності обґрунтованих припущень, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Зазначені обставини свідчать про те, що під час постановлення оскаржуваної ухвали суд діяв у межах процесуального закону, а тому посилання представника позивача на порушення норм процесуального права при розгляді заяви не знайшли свого підтвердження.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки зі змісту заяви та матеріалів справи не вбачається, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 травня 2019 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.