Ухвала

27 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 161/4758/19

провадження № 61-17393ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їхнього представника - ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2019 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 09 серпня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їхнього представника - ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області,

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їхній представник - ОСОБА_3 звернулися до суду із скаргою на постанову державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 01 лютого 2019 року ВП № 44820072 про арешт коштів боржника.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2019 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їхнього представника - ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їхній представник - ОСОБА_3 звернулися до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 09 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їхнього представника - ОСОБА_3 повернуто заявникам.

17 вересня 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їхній представник - ОСОБА_3 звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2019 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 09 серпня 2019 року.

Касаційне провадження в частині оскарження заявниками ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2019 року не підлягає відкриттю з таких підстав.

Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині треті цієї статті.

Частиною другою статті 17 ЦПК України встановлено, що не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Аналіз вказаних норм процесуального законодавства дає підстави дійти висновку, що касаційному оскарженню підлягають рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку.

Проте заявники оскаржили у касаційному порядку рішення суду першої інстанції, яке не було предметом перегляду по суті судом апеляційної інстанції.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їхнього представника - ОСОБА_3 на ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2019 року.

Разом з цим, касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їхнього представника - ОСОБА_3 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 09 серпня 2019 року не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню із таких підстав.

У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У поданій касаційній скарзі заявниками не наведено підстав касаційного оскарження, не зазначено, які саме норми матеріального права були неправильно застосовані, або які норми процесуального права були порушені судом і в чому полягають ці порушення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи, що заявники не виконали вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судового рішення, така скарга у частині оскарження ухвали апеляційного суду підлягає поверненню заявникам.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їхнього представника - ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їхнього представника - ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їхнього представника - ОСОБА_3 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 09 серпня 2019 року повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак