Номер справи 220/2557/18
Номер провадження № 2/220/98/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Яненко Г.М.

за участю секретаря Сербіної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Іскрівська сільська рада Великоновосілківського району Донецької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

19.11.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою №8 у будинку №7 по вул.Тімченко (Леніна) у с.Зелений Гай Великоновосілківського району Донецької області.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він та його рідний брат ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1 (Леніна) у с.Зелений Гай Великоновосілківського району Донецької області на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.05.2003 року. У вказаній квартирі він проживає разом зі своєю матірю ОСОБА_4 З 10.11.2012 р. він перебував у шлюбі з відповідачкою, але 23.08.2016 р. рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області шлюб між ними був розірваний. Відповідачка була зареєстрована в квартирі, хоча фактично ніколи в ній не проживала, участі в утриманні квартири не приймала. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг які нараховуються на кількість зареєстрованих у зазначеній квартирі осіб, чим порушуються його права, тому реєстрація відповідача перешкоджає йому у реалізації своїх прав, як власника майна. Звернення позивача до суду з позовною заявою про позбавлення права користування жилим приміщенням є однією із форм захисту власником своїх прав. Вважає, що його права як власника вказаного нерухомого майна є порушеними, а тому підлягають захисту.

Ухвалою від 03.12.2018 року провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не зявився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Просить про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач на виклик до суду не з'явилась, будучи належним чином оповіщеною про день та час розгляду справи. Причини неявки суду не повідомила, в звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності.

Представник третьої особи Іскрівської сільської ради Великоновосілкіівського району Донецької області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та вирішення справи на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач згідно витягу про реєстрацію права власності нерухомого майна № 1090034 від 25.07.2003 року є власником 1/10 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.05.2003 року. (а.с.13).

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Іскрівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області № 364 від 08.10.2018 року, за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_5 Гай Великоновосілківського району Донецької області зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7. Фактично за вказаною адресою проживає лише ОСОБА_4. ОСОБА_2 проживала, але на даний час не проживає за вказаною адресою (а.с.14).

З наданого суду акту про не проживання за місцем реєстрації від 08.10.2018 року за адресою: ОСОБА_5, АДРЕСА_4, вбачається, що комісією у складі депутата сільської ради ОСОБА_8 та громадян ОСОБА_9, ОСОБА_10 було встановлено, що ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації (а.с.15).

Згідно заочного рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 23.08.2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (.а.с.11).

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).

Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.

Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Леніна) у с.Зелений Гай Великоновосілківського району Донецької областіз 2016 року, її речей в будинку не має, будинком вона не користується, витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг, не сплачує, перешкод у користуванні житловим приміщенням їй ніхто не чинив.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права.

А тому власник житла має право вимагати усунення перешкод у користуванні належним йому майном шляхом визнання зареєстрованих в ньому осіб такими, що втратили право на користування. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою №8 у будинку №7 по вул.Тімченко (Леніна) у с-ще. ОСОБА_5 Гай Великоновосілківського району Донецької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М.Яненко