Номер провадження: 22-ц/813/1482/19
Номер справи місцевого суду: 504/1838/15-ц
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

відповідач- Римо-католицька церква

за зустрічним позовом:

позивач- ОСОБА_4

відповідач- ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 та Релігійної громади Блаженної Сестри Марти Вєцкої Римсько-католицької церкви на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 серпня 2018 року у складі судді Доброва П.В.,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Римо-католицької церкви про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення.

В позовній заяві позивач послалася на те, що їй належить на праві спільної часткової власності 2/5 частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 жодного разу до спірного житлового будинку не з`являлася, а 3/5 часткою будинку розпоряджається відповідач-Релігійна громада (парафії) Блаженної Сестри Марти Вєцької Римсько-католицької церкви, представники якої заважають їй користуватися своєю часткою житлового будинку та господарськими будівлями та спорудами. Вони постійно вчиняють скандали та при цьому звертаються із скаргами на неї до селищної ради, районного відділу поліції. На подвір`ї постійно знаходяться сторонні особи, які роблять їй зауваження та вимагають, щоб вона не заважала їм проводити службу. Разом з нею проживає її племінниця з онукою, яка є інвалідом дитинства, а тому їй потрібен спокій.

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги та просила суд зобов`язати ОСОБА_4 та Релігійну громаду не чинити перешкод у користуванні належному на праві приватної власності житловому будинку та виселити Релігійну громаду (парафії) Блаженної Сестри Марти Вєцької Римсько -католицької церкви з домоволодіння без надання іншого житлового приміщення.

В липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме, житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В позові послалася на те, що є власницею 3/5 житлового будинку в якому ніхто не проживає, про що свідчить акт обстеження. З дозволу ОСОБА_4 службовці церкви приїздять до АДРЕСА_1 та зустрічаються з прихожанами. Натомість, відповідачі своїми хуліганськими діями перешкоджають позивачу розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 грудня 2016 року позови об`єднанні в одне провадження.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 серпня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та Релігійної громади (парафія) Блаженної Сестри Марти Вєцької Римсько -католицької церкви про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення задоволено. Зобов`язано усунути перешкоди в користуванні в належному ОСОБА_1 на праві спільної часткової приватної власності житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Виселено Релігійну громаду Блаженної Сестри Марти Вєцької Римсько-католицької церкви з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 та Релігійна громада Блаженної Сестри Марти Вєцкої Римсько-католицької церкви подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 30.08.2018 та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та Релігійної громади Блаженної Сестри Марти Вєцкої Римсько-католицької церкви про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення залишити без задоволення. Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Релігійна громада Блаженої сестри Марти Вєцької Римсько -католицької церкви не зареєстрована за адресою, за якою знаходиться житловий будинок АДРЕСА_1 , а тому висновок суду про виселення релігійної громади за вказаною адресою є помилковим.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 2/5 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 є власницею 3/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

За твердженнями позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_4 є прихожанкою Римсько-католицького приходу, за спірною адресою не проживає, проте передала свою частку житлового будинку в користування представникам приходу. В свою чергу, прихожани використовують частину житлового будинку для проведення служіння та каталізації прихожан, тим самим перешкоджають ОСОБА_1 в користуванні її часткою житлового будинку.

Суд, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про виселення та усунення перешкод у користуванні житловим будинком, виходив з того, що спірний будинок належить сторонам на праві спільної власності, та відповідно до ст.358 ЦК України право спільної власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Релігійна організація Одесько-Сімферопольської цезії Римсько-католицької церкви та парафії блаженної сестри Марти Вєцької Римсько -католицької церкви вселилася до належного позивачці ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності будинку без її згоди та перешкоджає їй у здійсненні права користування та розпорядження майном.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду неможна, оскільки суд неповно з`ясував обставини справи, відповідні їм правовідносини, неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Звертаючись із вимогами до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, позивач не визначив конкретний спосіб захисту свого порушеного права, не вказав, яким шляхом повинні бути усунені перешкоди в користуванні її майном, що не надає можливості захистити право, виходячи зі змісту порушення. Вимога про виселення не стосується ОСОБА_4 , оскільки за доводами позову та фактичними обставинами вона в будинку не проживає.

Резолютивна частина рішення також свідчить про те, що судом не визначено, в який спосіб ОСОБА_4 повинна усунути перешкоди в здійсненні права власності, що позбавляє рішення ознак виконуваності.

Релігійна організація Одесько-Сімферопольської цезії Римсько -католицької церкви та парафії блаженної сестри Марти Вєцької Римсько -католицької церкви є юридичною особою, яка зареєстрована в Одеській області Лиманського району в с . Ониськове по вул. Новоселів, 19, і як така в будинку не розташована. Разом із тим, церкву виселено з житлового приміщення, в той час як юридична особа не може бути виселена, відтак обраний спосіб захисту не відповідає змісту порушення.

Особи, які б були вселеними та проживали у частині будинку, що належить ОСОБА_4 , не зазначені.

З урахуванням викладеного, в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів відповідно до ст. 81 ЦПК України, задоволення позову ОСОБА_1 при таких фактичних обставинах та умовах закону унеможливлене.

При цьому ОСОБА_1 не позбавлена права звернення із позовом до ОСОБА_4 шляхом пред`явлення до неї вимог, які відповідають змісту порушеного права, а також звернення до другого відповідача у справі з врахуванням викладеного.

Щодо вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові з огляду на встановлені фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Галкою Г . Й. не надано доказів того, що відповідачі чинять перешкоди у користуванні її майном, не надано таких доказів і на стадії апеляційного розгляду, тому апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 та Релігійної громади Блаженної Сестри Марти Вєцкої Римсько- католицької церквизадовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 серпня 2018 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та Релігійної громади (парафія) Блаженної Сестри Марти Вєцької Римсько -католицької церкви про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та Релігійної громади (парафія) Блаженної Сестри Марти Вєцької Римсько -католицької церкви про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29.05.2019

Головуючий:

Судді: