Номер провадження: 22-ц/813/3936/19
Головуючий у першій інстанції Пучкова І.М.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду від 26 грудня 2018 року, ухваленого у складі судді Пучкової І.М.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

У обгрунтуванні свого позову ОСОБА_1 , посилалась на те, що вона з 31 серпня 2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року від шлюбу народилася дитина - ОСОБА_3 , подружні стосунки не склалися через відсутність спільних інтересів, почуття поваги та любові. Спільне господарство подружжя не веде, фактично шлюбно - сімейні відносини припинилися, у зв`язку з чим позивач не бачить підстав для вживання заходів до примирення подружжя, тому, на підставі вищевикладеного просила суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2

Ухвалою судді Київського районного суду від 02 листопада 2018 року роз`єднано позовні вимоги у вказаній цивільній справі, виділено у самостійне провадження позовні вимоги про розірвання шлюбу.

РішеннямКиївського районного суду від 26 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Розірвано шлюб, зареєстрований 13.08.2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 981, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю, а саме до Приморського районного суду м. Одеси посилаючись на порушення судом норм процесуального права, не повне з`ясування усіх фактичних обставин справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що суд не врахував обставини справи, а саме те, що відповідач двічі подавав заяви про зупинення розгляду справи по суті з метою надання строку для примирення, однак суд, не надав строку для примирення, та розірвав шлюб, зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню.Також, апелянт вважає що судом було порушено правила територіальної юрисдикції.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що між сторонами 31 серпня 2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції був зареєструваний шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 981, що підставерджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 (а.с. 6).

Однією сім`єю сторони не проживають, спільне домогосподарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинені.

Від спільного шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Відповідно до витягу з ЄРДР від 10.10.2018 року від ОСОБА_1 надійшла заява до ЧЧ Таїровського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області про те, що 14.07.2018 року біля 01:00 годин, її чоловік ОСОБА_2 , знаходячись біля парадної будинку № 16, по АДРЕСА_1 , в м. Одесі, в ході раптово виниклого конфлікту наніс останній легкі тілесні ушкодження у вигляді синців голови, лівої лопаткової області, правого плеча, передпліччя, кисті, синців та саден області лівого ліктьового суглобу, синця лівого передпліччя (а.с. 24).

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, як це передбачено ст. 112 СК України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно зі ст. ст.110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

На підставі вищевикладеного, суд на законних підставах після всебічного, повного дослідження та оцінки наявних матеріалів справи дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що ним до суду були подані заяви про надання строку для примирення, однак суд не розглянув подані заяви, колегія суддів вважає безпідставними з тих підстав, що у мотивувальній частині рішення, судом зроблено висновок про те, що на цей час примирення між сторонами є неможливим, підстав для надання строку на примирення відсутні.

Більш того, при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для надання строку на примирення, оскільки у позивача відсутня вільна згода на продовження шлюбу та подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, та є неможливим, крім того між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини.

Також колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що з моменту звернення до суду з позовом до часу розгляду справи у суді апеляційної інстанції, будь-яких спроб на примирення зі сторони відповідача не відбувалось, що підтвердили сторони у судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги, про порушення норм процесуального права, яке виразилось в тому, що розгляд справи відбувся з порушенням правил територіальної юрисдикції, колегія суддів вважає безпідставним, з тих підстав, що позивачка у відповідності до ст. 28 ЦПК України, звернулась за альтернативною підсудності за своїм зареєстрованим місцем проживання до Київського районного суду м. Одеси.

Інші доводи апеляційної скарги про порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає не суттєвими, тому, що згідно зі ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення , якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

За таких обставин, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, оскільки постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

РішенняКиївського районного суду від 26 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового ріщення складено 24 травня 2019 року.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________Ю.І. Кравець