Справа №2-7167/11
Провадження № 2-п/522/201/19
УХВАЛА

03 червня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Грищук В.О.,

розглянувши у судовому засіданні заяву Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення боргу за договором, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася Кредитна спілка «Перше кредитне товариство» в особі представника Племениченко Г.В. з заявою про перегляд заочного рішення суду, ухваленого суддею Андрухів В.В. 31.05.2011 року.

В обґрунтування заяви вказав, що судові повістки заявнику не вручалися та в матеріалах справи відсутні взагалі будь-які свідчення про повідомлення сторін про судові засідання, а помітка про отримання повістки «Сухомейлі» не зрозуміла ким підписана, адже така особа ніколи не працювала у КС. Вказують, що договір підроблений, на ньому відсутня частина печатки та підпис голови правління.

Справа на підставі протоколу розподілу судової справи надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Бондаря В.Я.

Ухвалою суду від 03.05.2019 року справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 03.06.2019 року.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали заяви про перегляд заочного рішення суду, заслухавши пояснення учасників справи, приходить до висновку про залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без задоволення, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, законодавець для скасування заочного рішення суду передбачає сукупність умов, а саме неявка в судове засідання з поважних причин та істотне значення доказів для вирішення справи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31.05.2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» вирішено: стягнути з відповідача внесок (вклад) у сумі 105000 грн., нараховані відсотки у сумі 9393,70 грн., судові витрати у сумі 1185,50 грн., всього - 115579,20 грн.

З матеріалів справи вбачається, що судові повістки та виклики направлялися на адресу реєстрації заявника та судова повістка про дату судового засідання, призначеного на 31.05.2011 року було повідомлено відповідача 18.05.2011 року з відміткою про отримання «ОСОБА_2» (а.с.24).

На підтвердження відсутності працівника «ОСОБА_2» заявником складено Довідку.

Твердження представника заявника про відсутність у матеріалах справи доказів направлення документів відповідача не підтверджується матеріалами справи, довідка заявником сформована по особі «ОСОБА_2», а підпис вчинений «ОСОБА_2».

Підставами для скасування заочного рішення є не тільки поважність причин неявки у судові засідання, а й докази, на які посилається заявник повинні мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Доказів, що мають істотне значення для вирішення справи суду не надано, адже доводи про підробку підпису на договору та прибутковому касовому ордеру не підтверджені жодним належним, допустимим, достатнім та достовірним доказом.

Тож, суд враховує, що заявником не додано доказів, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача та які мають мати істотне значення для правильного вирішення спору для можливості скасування заочного рішення відповідно до вимог ст. 288 ЦПК України.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, про відсутність обох вимог для проведення перегляду заочного рішення суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини - справа "Желтяков проти України" (п.42-43) Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

На підставі вищевикладеного, зважаючи на те, що заявник докази, які б мали істотне значення для вирішення спору суду не надав, з врахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо остаточності рішення суду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Племениченко Г. В який діє в інтересах КС «Перше кредитне товариство» про перегляд заочного рішення, а значить заява підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 89, 258-260, 287, 288 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення боргу за договором - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 03.06.2019 року.

Суддя: В.Я.Бондар