Справа № 755/3427/19
У Х В А Л А

"13" травня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Кравченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за скаргою скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясінська Катерина Михайлівна, ОСОБА_2 на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із скаргою, в якій просить суд: визнати незаконними дії старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного управління юстиції у місті Києві Ясінської Катерини Михайлівни по виконавчому провадженню № 53023630 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 06.12.2018 року; скасувати постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного управління юстиції у місті Києві Ясінської Катерини Михайлівни по виконавчому провадженню № 53023630 від 06.12.2018 року про повернення виконавчого документа стягувану; зобов`язати старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного управління юстиції у місті Києві Ясінську Катерину Михайлівну відновити виконавче провадження № 53023630.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 16 серпня 2016 року Апеляційним судом м. Києва було ухвалено рішення по цивільній справі № 755/3291/16-ц, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 418356,80 та судового збору у розмірі 4183,57 грн. На виконання зазначеного рішення 28 жовтня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києві були видані 2 виконавчих листа, які разом із заявою про про відкриття виконавчого провадження та квитанціями про сплату авансового внеску в сумі 8367,13 грн. передані на примусове виконання до Дніпровського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві. Постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ від 06 грудня 2018 року Ясінської К.М. , копію якої отримано стягувачем рекомендованим листом 15 лютого 2019 року, виконавчий лист у вигляді стягнення судового збору у розмірі 4183,57 грн. повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», та зазначено, що в ході примусового державним виконавцем вжито заходи примусового виконання рішення суду, визначені Законом України «Про виконавче провадження», а саме: з метою повного виконання рішення державним виконавцем, відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, інформація про можливі джерела доходів боржника - відсутня, згідно довідок ДФс та ПФУ. Згідно акта державного виконавця у боржника відсутнє майно на яке може бути звернуто стягнення, на виклики державного виконавця боржник не реагує. У зв`язку із цим виконавчий документ, на думку державного виконавця, підлягає поверненню стягувачу з правом його повторного пред`явлення до виконання у встановлений законом строк.

Державним виконавцем не були виконані вимоги Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ним не були вжиті всі дій для ефективного, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення суду. З постанови про повернення виконавчого документа стягувачу вбачається, що державним виконавцем дійсно було здійснено ряд заходів по виконанню рішення суду, проте, він обмежився направленням запитів до відповідних органів про наявність у боржника рухомого чи нерухомого майна, чи заробітної плати, накладено арешт на все майно боржника. Державним виконавчем не здійснювався вихід за місцем проживання боржника ОСОБА_2 з метою виявлення та опису належного останньому майна, не вживались заходи щодо обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2019 року вказану скаргу було прийнято та призначено її до судового розгляду.

В судове засіданні заявник та його представник не з`явились, про день час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заінтересовані особи - старший державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясінська К.М. та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, суд про причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника заявника та заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Як вбачається з матеріалів справи, 28 жовтня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва було видано виконавчий лист № 755/3291/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4183,57 грн. у відшкодування судового збору.

21 листопада 2016 року представником стягувача ОСОБА_4 на адресу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві було направлено заяву про примусове виконання рішення суду разом з виконавчим листом по справі № 755/3291/16-ц, що була отримана останнім 24 листопада 2016 року.

06 грудня 2018 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясінською К.М. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП № 53023630).

Зі змісту даної постанови вбачається, що підставою для повернення виконавчого документа стягувачу слугували наступні підстави: згідно акта державного виконавця у боржника відсутнє майно на яке може бути звернуто стягнення, на виклики державного виконавця боржник не реагує, згідно довідок ДФС та ПФУ інформація про можливі джерела доходів боржника відсутня.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Таким чином, враховуючи, що законодавцем наділено державного виконавця широким спектром повноважень у процесі здійснення виконавчого провадження, в тому числі і щодо розшуку майна боржника, з`ясування місця проживання, місця роботи останнього, що в свою чергу покликано для забезпечення найефективнішого та повного виконання судових рішень, останній у свою чергу повинен здійснити найбільш повний обсяг виконавчих дій для швидкого та ефективного виконання судових рішень, що в свою чергу в даному випадку здійснено не було, враховуючи те, що державний виконавець не позбавлений можливості доступу до відповідних реєстрів, в тому числі до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції, заява №183571/91» (Caseof Hornsbyv. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…».

19 листопада 2010 року Консультативною радою європейських суддів (КРЄС) прийнято Висновок №13 (2010), який зокрема встановлює, що у державі, яка керується верховенством права, державні органи передусім зобов`язані поважати судові рішення і виконувати їх швидко exofilicio. Сама ідея державного органу, який відмовляється підкоритися рішенню суду, підриває концепцію примату закону (п. 31).

Враховуючи надані суду докази, враховуючи те, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусовим виконанням судових рішень, суд приходить до висновку про визнання незаконними дій старший державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясінська Катерина Михайлівна щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 06 грудня 2018 року в рамках виконавчого провадження № 53023630 та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, винесено в рамках виконавчого провадження ВП № 53023630, зобов`язання старшого державного виконавеця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясінської Катерини Михайлівни відновити виконавче провадження № 53023630. При цьому суд також звертає увагу на те, що старший державний виконавець в судове засідання не з`явилась, пояснень щодо поданої скарги суду не подала, а також не виконала вимоги ухвали суду від 13 березня 2019 року про надання в розпорядження суду копій матеріалів виконавчого провадження ВП № 53023630.

Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності з позиції належності та допустимості, суд приходить до висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясінська Катерина Михайлівна, ОСОБА_2 на дії державного виконавця.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1, 5, 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, ст. ст. 260, 354, 447, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясінська Катерина Михайлівна, ОСОБА_2 на дії державного виконавця - задовольнити.

Визнати незаконними дії старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного управління юстиції у місті Києві Ясінської Катерини Михайлівни по виконавчому провадженню № 53023630 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 06.12.2018 року.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного управління юстиції у місті Києві Ясінської Катерини Михайлівни по виконавчому провадженню № 53023630 від 06.12.2018 року про повернення виконавчого документа стягувану.

Зобов`язати старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного управління юстиції у місті Києві Ясінську Катерину Михайлівну відновити виконавче провадження № 53023630.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: