Справа №521/7734/19
Провадження №2-з/521/153/19
УХВАЛА

про скасування заходів забезпечення позову

23 травня 2019 року місто Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Плавич І.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, особи, які можуть отримати статус учасників справи Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСАГІС», Комунальне підприємство Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації»,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходилась на розгляді заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, особи, які можуть отримати статус учасників справи Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСАГІС», Комунальне підприємство Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації».

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 10 травня 2019 року заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що на цей час належить особі яка може отримати статус відповідача ТОВ «ІСАГІС» (місцезнаходження: 65042, місто Одеса, вул. 7-Пересипська, 2-А, ) до вирішення питання по суті спору. У задоволенні інших вимог представника ОСОБА_1 відмовлено.

Як вбачається із матеріалів справи, вищевказана ухвала суду набрала законної сили у встановленому законом порядку.

Як регламентує ст. 158 ч. 1, ч. 13 п.1 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 152 ч. 4 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Проте, ані Уманцем ОСОБА_2 , ані його представником відповідного позову до суду не надходило.

Як регламентує стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно з параграфом 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Україна-Тюмень проти України» («Ukraine-Tyumen v. Ukraine», заява №22603/02 (щодо суті), стаття 1 Першого протоколу містить три чітких норми: «перша норма, викладена в першому реченні першого пункту, є загальною за своєю природою та закріплює принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого пункту, стосується позбавлення власності та містить умови такого позбавлення; третя норма, викладена в другому пункті, визнає право Договірних держав, серед іншого, здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів. Ці норми не є окремими, а є пов`язаними між собою. Друга та третя норми стосуються певних випадків, за яких допускається втручання в право на мирне володіння майном, та, отже, їх слід тлумачити в світлі загального принципу, викладеного в першій нормі» (див., наприклад, рішення у справі «Ян та інші проти Німеччини» («Jahn and Others v. Germany», заяви №46720/99, 72203/01 та 72552/01, п. 78).

Обтяження відповідного майна арештом становить втручання держави у право на мирне володіння майном у значенні другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу. Таке втручання має відбуватись із чітким, послідовним дотриманням вимог національного закону та забезпеченням гарантій захисту основоположних прав особи, має бути законним та пропорційним.

Ураховуючи викладене, суд вбачає обґрунтованим скасувати вжиті заходи забезпечення позову.

Керуючись ст. 158, 258, 259, 260, п. 8, 15, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скасувати арешт, накладений ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 10 травня 2019 року про забезпечення позову, постановленою в рамках цивільної справи №521/7734/19, та скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що на цей час належить особі яка може отримати статус відповідача ТОВ «ІСАГІС» (місцезнаходження: 65042, місто Одеса, вул. 7-Пересипська, 2-А, ).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду або через Малиновський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.В. Плавич