Єдиний унікальний номер: 448/2016/18
Провадження № 2/448/281/19
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04.04.2019 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Шегинській Л.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович, Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи «колгоспний двір», а членами такого були: вона (позивач), її батько ОСОБА_4 , матір ОСОБА_5 та син ОСОБА_6 . Вважає, що кожному з них належало по 1/4 ідеальній частині вказаного будинковолодіння.

Стверджує, що її рідні брати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 станом на 1991 рік також значилися зареєстрованим за вказаною адресою, однак такі разом зі своїми сім`ями проживали окремо, не вели спільного господарства по АДРЕСА_1 та не являлись членами даного колгоспного двору.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 . помер її (позивача) син ОСОБА_6 , котрий за життя своїм майном не розпорядився. Належне спадкодавцю ОСОБА_6 майно, в тому числі 1/4 частку в спірному житловому будинку, фактично успадкувала саме вона (позивач) як спадкоємець першої черги спадкування за законом. Факт прийняття нею спадщини стверджується фактичним вступом в управління майном, що належало спадкодавцю ОСОБА_6

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 . помер її (позивача) батько ОСОБА_4 , який за життя своїм майном, в тому числі 1/4 часткою спірного житлового будинку (що належала йому як члену колгоспного двору) розпорядився та заповів таке саме їй (позивачці). ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її (позивача) матір ОСОБА_5 , яка також заповіла їй усе своє майно, в тому числі 1/4 частку спірного житлового будинку. Вона (позивач) прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті її батьків у відповідності до вимог ст.1269 ЦК України.

Стверджує, що з метою оформлення своїх спадкових справ зверталася до приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. Однак у видачі свідоцтва на зазначений вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами нотаріус їй відмовив через відсутність на такий правовстановлюючих документів.

З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею, позивачкою, право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в цілому, зокрема на 1/4 частку такого - як належну їй частку в колгоспному дворі, 1/4 частку - в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_6 , на 1/4 частку - в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 та на 1/4 частку - в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, однак подала на адресу суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить слухати справу у її відсутності.

Представник відповідача - Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що проти позову не заперечує та просить справу розглядати у їх відсутності.

Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. в судове засідання не з`явився, проте подав копії сторінок спадкової справи за №49/2018, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20.02.2019р. №55211284, інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 20.02.2019р. №55211299, та просив розглядати дану цивільну справу у його відсутності.

Представник третьої особи - завідувач Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав копії сторінок спадкової справи за №288/2011, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ., інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.02.2019р. №55259622 та інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 25.02.2019р. №55259635; повідомлення, про те, що після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилася, та просив розглядати дану справу у його відсутності.

Треті особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, натомість скерували на адресу суду письмові заяви, в яких кожен вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає та просить розглядати дану цивільну справу у його відсутності.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Судом встановлено, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 , 1950 року побудови, відносилося до суспільної групи "колгоспний двір", головою якого був ОСОБА_7 , а членами такого, як вважає суд: його дружина - ОСОБА_5 , дочка - ОСОБА_8 та внук ОСОБА_6 , що підтверджується виписками з погосподарських книг по с.Старява Мостиського району. Всі зазначені члени колгоспного двору станом на 15.04.1991 року зберегли право на частку в майні такого.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 станом на 15.04.1991року, як вважає суд, не зберегли права на частку в майні даного колгоспного двору, оскільки у 1988р. кожен з них вибув з даного господарства та не приймав подальшої участі у веденні спільного домашнього господарства за вказаною адресою, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно з п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Відповідно до змісту Вказівок № 5-24/26 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору.

Відповідно до ст.ст.120,123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991р. і регулювали власність колгоспного двору, право власності на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння) в рівних частках мали ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , тобто кожен на 1/4 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_6 .

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", ;Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ст.524 ЦК УРСР від 18.07.1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК УРСР від 18.07.1963 року при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина (чоловік) і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, за ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном.

Отже, оскільки спадкодавець ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 18.07.1963 року.

До складу спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_6 , входило право на 1/4 ідеальну частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що належало спадкодавцеві як члену колгоспного двору.

Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_6 за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

З листа-повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області від 26.02.2019р. №01-16/106 слідує, що після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилася.

Матеріалами справи підтверджено, що саме матір спадкодавця ОСОБА_6 - позивач ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги спадкування за законом, у відповідності до ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини після смерті сина. Зокрема, позивач ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_6 , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, що належало спадкодавцеві.

Таким чином, після смерті ОСОБА_6 належне йому спадкове майно успадкувала позивач по справі ОСОБА_1

Відповідно після смерті ОСОБА_6 частка позивача ОСОБА_1 у спірному житловому будинку збільшилася до 2/4 (1/2) ідеальної частини такого (1/4 частина, що належала їй як члену колгоспного двору + 1/4 частина, яку вона успадкувала після смерті сина ОСОБА_6 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_4 .

До складу спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_4 входило право на 1/4 ідеальну частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що належало спадкодавцеві як члену колгоспного двору.

Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_4 за життя усім своїм майном розпорядився, склавши 05.12.2008 року заповіт на користь ОСОБА_1 , позивача по справі.

Позивач ОСОБА_1 у встановлені законом строк та порядку прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 Факт прийняття нею спадщини стверджується заявою про прийняття спадщини від 11.08.2011р. за №643/02-14, що міститься в матеріалах спадкової справи №288/2011, заведеної в Мостиській державній нотаріальній конторі Львівської області.

Після смерті ОСОБА_4 частка позивача ОСОБА_1 у спірному житловому будинку відповідно збільшилася до 3/4 ідеальних частин такого (1/4 частина, що належала їй як члену колгоспного двору + 1/4 частина, яку вона успадкувала після смерті сина ОСОБА_6 , + 1/4 частина, яку вона успадкувала після смерті батька ОСОБА_4 ).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_5 .

До складу спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_5 , входило право на 1/4 ідеальну частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що належало спадкодавцеві як члену колгоспного двору.

Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_5 за життя усім своїм майном розпорядилася, склавши 24.12.2008 року заповіт на користь ОСОБА_1 , позивача по справі.

Позивач ОСОБА_1 у встановлені законом строк та порядку прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 Факт прийняття нею спадщини стверджується заявою про прийняття спадщини від 30.01.2018р. за №131, що міститься в матеріалах спадкової справи №49/2018, заведеної в приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С.

Отже, після смерті спадкодавця ОСОБА_5 позивач ОСОБА_1 стала фактичним власником спірного житлового будинку в цілому (1/4 частина, що належала їй як члену колгоспного двору + 1/4 частина, яку вона успадкувала після смерті сина ОСОБА_6 + 1/4 частина, яку вона успадкувала після смерті батька ОСОБА_4 , + 1/4 частина, яку вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_5 ).

При цьому, нотаріусом було відмовлено позивачці ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна - на спірний житловий будинок, така відмова була зумовлена відсутністю належних правовстановлюючих документів, виданих на ім`я спадкодавця ОСОБА_5 Нотаріус роз`яснив позивачу ОСОБА_1 можливість реалізації права на спадкування вказаного майна в судовому порядку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Так, до 01.01.2013р. державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору.

Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватись з 1 січня 2013 року.

Отже, з 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав майно та їх обтяжень». Згідно з вимогами, які визначені ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на об`єкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками.

Отже, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння та належність такого до суспільної групи «колгоспний двір» позивач ОСОБА_1 не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; копією заповіту спадкодавця ОСОБА_4 ; копією заповіту спадкодавця ОСОБА_5 ; копією спадкової справи за №49/2018, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20.02.2019р. №55211284; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 20.02.2019р. №55211299; копією спадкової справи за №288/2011, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.02.2019р. №55259622; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 25.02.2019р. №55259635; копією паспорта, копіями свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу позивача по справі; копією витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження ОСОБА_6 із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України; копією ощадної книжки, виданої на ім`я ОСОБА_6 ; копією технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 ; копіями по господарських книг по с.Старява Мостиського району Львівської області; іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право позивачів на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку у зв`язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане майно.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Пленум Верховного Суду України в Постанові 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або попорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальний за це.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на спірне майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (1/4 частина, що належала їй як члену колгоспного двору, + 1/4 частина, яку вона успадкувала в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_6 , + 1/4 частина, яку вона успадкувала в порядку спадкування за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_4 , + 1/4 частина, яку вона успадкувала в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 ).

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206, ст.ст.258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович, Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , уродженка с.Старява Мостиського району Львівської області, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Чернівська сільська рада Мостиського району Львівської області, місцезнаходження: с.Черневе, вул.Хмельницького, 10 Мостиського району Львівської області, .

Третя особа - Приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович, місцезнаходження: м.Мостиська, вул.Грушевського, 22 Львівської області.

Третя особа - Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, місцезнаходження: м.Мостиська, вул.Грушевського, 22 Львівської області.

Третя особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , уродженець с.Старява Мостиського району Львівської області, проживає за адресою: с . Угри Городоцького району Львівської області.

Третя особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , уродженець та проживає за адресою: с .Старява Мостиського району Львівської області.

Суддя підпис Ю.В.Кічак

З оригіналом згідно:

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення набрало законної сили «___» ______________ 20 р.

Суддя Ю.В.Кічак