КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/7290/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4166/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Іванченка М.М., Рубан С.М.,

при секретарі Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Жердєва Наталія Олександрівна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, виключення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності на майно,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Коренюк А.М.,-

встановила:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Просила: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 10 листопада 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жердєвою Н.О. в реєстрі за № 2789; виключити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 17390238 про право власності ОСОБА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 .

10 вересня 2016 року нею була видана довіреність сину ОСОБА_4 , якою вона уповноважила останнього здійснити продаж квартири.

10 листопада 2016 року, отримавши повноваження для продажу квартири, та, будучи у зіпсованих відносинах із позивачем, її син ОСОБА_3 , маючи на меті завдати їй шкоди, діючи усупереч попередньої домовленості про ціну продажу квартири, здійснив її продаж ОСОБА_2 за ціною 28 700 грн 00 коп., яка не відповідає її дійсній вартості, внаслідок чого завдав майнової шкоди позивачу як власнику майна.

З урахуванням наведеного, на підставі ст. 232 ЦК України просила позов задовольнити.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано договір купівлі-продажу квартири від 10 листопада 2016 року, укладений між ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_3 , діючого згідно довіреності, посвідченої 10 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою О.О., та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жердєвою Наталією Олександрівною, зареєстрований в реєстрі за № 2789, щодо купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , -недійсним.

За наслідками визнання недійсним правочину зобов`язано ОСОБА_2 , ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_2 , квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 (двадцять вісім тисяч сімсот) грн. 00 (нуль) коп. - грошових коштів, отриманих від продажу квартири АДРЕСА_1 .

В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із наявності в діях представника однієї сторони (продавця) та другої сторони (покупця) ознак зловмисної домовленості, настання наявних несприятливих наслідків для довірителя (позивача/продавця), за наслідками якого на підставі ч.1 ст. 232 ЦК України такий правочин підлягає визнанню недійсним.

Зобов`язуючи покупця повернути продавцю квартиру АДРЕСА_1 , а з продавця стягнути на користь покупця 28 700 грн 00 коп. - грошових коштів, отриманих від продажу вказаної квартири, суд виходив із положень ч. 2 ст. 216 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині витребування майна з чужого незаконного володіння, суд першої інстанції виходив із того, положення Цивільного кодексу України, що регулюють правовідносини щодо витребування майна з чужого незаконного володіння, до спірних правовідносин не застосовується.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, на підставі договору купівлі-продажу від 07 жовтня 2015 року, є власником квартири АДРЕСА_1 .

10 вересня 2016 року позивачем видано довіреність, за якою вона уповноважила свого сина ОСОБА_3 продати належну їй квартиру АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 .

В матеріалах справи наявне погодження між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , за умовами якого сторони погодили, що продаж квартири повинен бути здійснений за ціною не нижче 1 200 000 грн.

10 листопада 2016 року між ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 2.1. договору продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 28 700 грн 00 коп.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначила, що на підставі зловмисної домовленості ОСОБА_3 з ОСОБА_2 , вони уклали договір за значно зниженою ціною квартири, чим умисно завдали їй шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані йому у зв`язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними.

Для задоволення позовних вимог за статтею 232 ЦК України необхідно на підставі певних доказів встановити, що представник за правочином вступив у зловмисну домовленість із другою стороною і діє при цьому у власних інтересах або в інтересах інших осіб, а не в інтересах особи, яку представляє.

Критерій «зловмисності» не залежить від того, чи був направлений умисел повіреного на власне збагачення чи заподіяння шкоди довірителю, важливим є фактор того, що умови договору, укладеного повіреним, суперечать волі довірителя взагалі, тобто підставою для визнання правочину недійсним є розходження волі довірителя та волевиявленням повіреного при укладенні договору, а наслідки, що настали, є такими, що є неприйнятними для довірителя.

Верховний Суд України у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначив, що для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

З огляду на викладене, для оцінки договору як такого, що укладений внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, однією з обставин, що підлягають доказуванню є наявність умисної змови представника, який здійснює укладення договору від імені довірителя - сторони цього договору, з іншою його стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наявність змови не підтверджується самим лише фактом продажу квартири за заниженою ціною.

Єдиним доказом, яким позивач підтверджувала свої позовні вимоги були показання свідка ОСОБА_3 , відповідно до яких, він повідомив, що під час продажу квартири вони зі ОСОБА_2 вступили у зловмисну домовленість, та здійснили купівлю-продаж квартири за низькою ціною, задля того, щоб завдати шкоди позивачу.

Колегія суддів критично оцінює показання свідка ОСОБА_3 , оскільки він є близьким родичем позивача, та безпосередньо заінтересований в результатах розгляду даної справи. При цьому, показання свідка не підтверджуються будь-якими іншими доказами.

Суд першої інстанції, взявши до уваги лише цей доказ, вважав, що договір купівлі-продажу вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною.

Хоча доказів, які б давали підстави так вважати, матеріали справи не містять.

Таким чином позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири слід залишити без задоволення.

Виходячи з цього, не підлягають задоволенню інші позовні вимоги, оскільки вони є похідними.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6, заперечуючи проти позову, доводила, що квартира була придбана її довірителем за значно більшу вартість, ніж це зазначено в договорі.

Допитаний свідок ОСОБА_8 , також повідомив суду конкретну вартість, за якою було придбано квартиру.

Натомість, колегія суддів не бере до уваги вказані пояснення в цій частині, оскільки встановлення реальної ціни, за яку була відчужена квартира, знаходиться поза межами досліджуваних судом фактичних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріальногоправа.

З урахуванням наведеного, рішення суду від 24 грудня 2018 року підлягає скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 880 грн 00 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Жердєва Наталія Олександрівна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, виключення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності на майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 880 грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 28 травня 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: М.М. Іванченко

С.М. Рубан