Провадження № 2/219/450/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2019 року м. Бахмут
головуючого судді Погрібної Н.М.,
за участю секретаря судового засідання Мирошниченко О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Донецька товарна біржа про визнання права власності,
ОСОБА_1 звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою, згідно якої просить визнати за ним право власності у порядку спадкування на житловий будинок та земельну ділянку, площею 1 464 кв.м., надану для обслуговування вказаного житлового будинку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 63,10 кв.м, із господарськими спорудами, які належали ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обгрунтування позовних вимог зазначив, що його тітці ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі продажу (биржового контракту), зареєстрованого в Артемівській філії БТІ, належав будинок та земельна ділянка, площею 1 464 кв.м., надана для обслуговування житлового будинку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 63,10 кв.м, із господарськими спорудами. 20 вересня 2013 року тітка склала заповіт, яким все своє майно після її смерті заповіла позивачу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, після її смерті відкрилась спадщина. Він як спадкоємець за заповітом у встановлений законом строк звернувся до Другої Бахмутської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, була відкрита спадкова справа, інших спадкоємців не було. У зв`язку з тим, що договір купівлі продажу житлового будинку його тітка здійснювала в Артемівській філії Донецької товарної біржі, нотаріально посвідчений він не був, а тому державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та йому було роз`яснено процедуру вирішення вказаного питання у судовому порядку.
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 2 листопада 2018 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні.
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2018 року підготовче засідання відкладено та витребувано з Другої бахмутської державної нотаріальної контори відомості щодо спадкової справи після смерті ОСОБА_3 .
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 3 грудня 2018 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Донецьку товарну біржу та ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились про дату, час та місце розгляду були повідомлені належним чином. До початку судового засідання до суду надійшла заява, згідно якої вони просили розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги просили задовольнити та не заперечували проти постановлення заочного рішення.
У відповідності до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач та його представник не заперечують.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає надані сторонами докази достатніми для розгляду спору по суті та, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, позов розглянути на підставі наявних у справі матеріалів за відсутності сторін.
Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Судом достовірно встановлено, що відповідно до біржового контракту № 325-Н (договір купівлі-продажу) від 11.08.2000 року, посвідченого Артемівською філією Донецької товарної біржі, продавець ОСОБА_2 продала, а покупець ОСОБА_3 придбала житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці розміром 1464 кв. м (а.с.5).
Згідно п.4.2 біржового контракту останній підлягав реєстрації в Артемівському бюро технічної інвентаризації. Відповідно до реєстраційного напису Артемівського БТІ від 13.07.2000 року, будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі біржового контракту № 325-Н.
Як було встановлено, при укладенні біржового контракту усі вимоги були виконані повністю.
Згідно технічного паспорта на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником вказаного будинку є ОСОБА_3 (а.с.8-10).
На запит суду Сіверською міською радою Бахмутського району Донецької області була надана копія рішення Сіверської міської ради від 29.11.1995 року за № 90 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та користування» та архівний витяг із додатку до рішення стосовно ОСОБА_2 , згідно якого ОСОБА_2 була передана земельна ділянка розміром 1 464 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку (а.с.86-87).
Також, на запит суду начальником Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області міськрайонного управління у Бахмутському районі та м.Бахмуті надана завірена належним чином копія Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , зареєстрована в Книзі записів Державних актів за № 443, на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якої ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Сіверської міської ради народних депутатів за № 90 від 29.11.1995 року передається у приватну власність земельна ділянка площею 1464 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 ; землю передано для обслуговування житлового будинку та господарчих будівель (а.с.114).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Виконавчим комітетом Сіверської міської ради Артемівського району Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла у віці 61 років, про що був складений відповідний актовий запис № 195 (а.с.7).
Згідно заповіту, посвідченого 20 вересня 2013 року керуючим справами виконавчого комітету Сіверської міської ради Поливодою Л.В., Євдокимова ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на випадок своєї смерті зробила розпорядження (мовою оригіналу): усе майно, що буде мені належить на день моєї смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що я за законом буду мати право я заповідаю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці розміром 1464 кв. м.
Відповідно довідки КП «Бахмутське бюро технічної інвентаризації» № 01-20/1126, будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 на підставі біржового контракту купівлі-продажу від 11.08.2000 року.
Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13вересня 2018 року, державним нотаріусом Другої бахмутської державної нотаріальної контори Балицькою Л.А. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку до нього, які знаходяться в АДРЕСА_1 Набережна, які залишились після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На виконання ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшла відповідь від завідувача Другої Бахмутської державної нотаріальної контори Балицької Л.А. від 23.11.2018 року № 1758/01-16 та інформаційна довідка зі Спадкового реєстру, згідно якої 28 листопада 2013 року Другою ОСОБА_7 (артемівською) державною нотаріальною конторою на підставі заяви ОСОБА_1 , про прийняття спадщини за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , було заведено спадкову справу за номером 502/2013 до майна померлої. Інші спадкоємці до Другої ОСОБА_8 держнотконтори не звертались. Також повідомлено, що 5 липня 2017 року було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру померлої ОСОБА_3 ОСОБА_1 (а.с.50).
Зі звіту про оцінку майна від 3.10.2018 року вбачається, що об`єктом оцінки є житловий будинок загальною площею 63,10 м2, жилою 47,30 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість на момент оцінки якого становить 57 484 грн. (а.с.16-21).
У відповідності до п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» момент виникнення права власності на річ (майно) визначається законом.
Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
У відповідності до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Стаття 1223 ч.3 ЦК України передбачає, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Позивач вказує, що він як спадкоємець за заповітом, звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини. Але оформити спадщину на будинок з надвірними спорудами він не може, оскільки договір купівлі продажу житлового будинку його тітка здійснювала в Артемівській філії Донецької товарної біржі, нотаріально посвідчений він не був, а тому державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Позивач вважав, що укладений договір є законним, оскільки згідно ст. 15 Закону України від 10.12.1991 року № 1956-XII «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, нотаріальному посвідченню не підлягають. Проте нещодавно позивач дізнався, що укладений між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 договір потребує обов`язкового нотаріального посвідчення.
Згідно п. 1.1, п. 1.7 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, який діє з 07 березня 2012 року, правочини щодо відчуження майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується. Крім правовстановлюючого документа на житловий будинок, квартиру садибу та інше нерухоме майно, якщо воно підлягає реєстрації, долучається витяг із Реєстру прав власності на нерухоме майно.
Судом встановлено, що будь-які перешкоди для нотаріального посвідчення договору на час його укладення були відсутні, що договір не був посвідчений нотаріально в зв`язку із неправильним тлумаченням на той час ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якого угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, що не виключало дотримання при його укладенні вимог ст. 227 ЦК УРСР 1963 р.
Відповідно до п. п. 4 і 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в редакції 2003 року цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набуття ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року, таким чином в при розгляді даної справи необхідно застосовувати норми Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, який був чинним на час виникнення спірних відносин сторін.
Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Крім того суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України і набувається і здійснюється відповідно до закону, при цьому відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.
Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем було обґрунтовано доведені ті обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці розміром 1464 кв. м, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 1216-1218, 1220, 1258, 1268 ЦК України, суд -

позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власностізадовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці розміром 1464 кв. м., яка належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії № НОМЕР_1 , виданого ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Сіверської міської ради народних депутатів за № 90 від 29.11.1995 року, землю передано для обслуговування житлового будинку та господарчих будівель, державний акт зареєстрований в книзі записів Державних актів за № 443.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М.Погрібна