ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1685/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

за участю учасників справи: представника апелянта ОСОБА_1 , позивача ОСОБА_2 її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 липня 2019 року (суддя Карплюк О.І.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про виселення,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_2 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що вона є власником житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1 . За вказаною адресою тимчасового було зареєстровано її брата ОСОБА_5 Відповідач на даний час продовжує проживати в її будинку і створив умови за яких вона не тільки позбавлена можливості вільно користуватися своїм житлом, але й постійно боїться за своє здоров`я та життя, так, як ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, систематично ображає її нецензурною лайкою та погрожує фізичною розправою. Постійні конфлікти з відповідачем негативно впливають на стан здоров`я позивача. Крім того, позивач неодноразово зверталась за допомогою до поліції, однак останні обмежувались профілактичними бесідами з братом або складанням на нього протоколів про адміністративне правопорушення. Добровільно виселитись з її будинку відповідач не бажає.

У зв`язку з цим позивач просила суд для захисту свого права власності виселити ОСОБА_5 з будинку АДРЕСА_1 , який належить їй на праві приватної власності. Стягнути з ОСОБА_4 на її користь судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 липня 2019 року позов задоволено. Виселено ОСОБА_5 з будинку АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити в повному обсязі.

Вважає, що вказане рішення ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, а це в свою чергу призвело до не повністю з`ясованих усіх фактичних обставин справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, внаслідок чого суд ухвалив рішення, яке є необґрунтованим та незаконним.

Зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував чи дійсно відповідачем вчинялись всі ті правопорушення про які стверджує позивач. Також, судом не було досліджено обставину чи зловживає алкогольними напоями відповідач, чи це знову голослівні твердження ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Вважає, що оскаржуване рішення винесено з дотриманням всіх норм процесуального права, є обґрунтованим і законним.

Крім того, на її думку подання даної апеляційної скарги є не більш ніж затягуванням часу з боку відповідача.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 на підставі договору дарування ВАР № 788201 від 27 жовтня 2003 року є власником будинку, що по АДРЕСА_1 (а. с. 7-8).

За вказаною адресою з 23 лютого 2008 року зареєстрований та проживає ОСОБА_4 , який є братом позивача (а. с. 10).

Згідно постанови Хмельницького міськрайонного суду від 11 вересня 2015 року (а. с. 25) та відповідних висновків працівників Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області від 11 березня 2016 року, 6 червня 2016 року, 17 липня 2017 року, 22 червня 2018 року та 26 липня 2018 року, ОСОБА_4 систематично ображає позивача нецензурною лайкою та погрожує фізичною розправою (а. с. 13, 14, 19, 21).

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що ОСОБА_4 систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для позивача проживання з ним в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, тому його виселення на вимогу позивача провадиться без надання іншого жилого приміщення.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Так, відповідно до вимог ст. 383 ч. 1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 156 ч. ч. 1 та 3 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. 157 ЖК України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до вимог ст. 116 ч. 1 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

При вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК Української РСР осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Посилання апелянта, що суд першої інстанції не з`ясував обставину чи дійсно відповідачем вчинялись всі ті правопорушення про які стверджує позивач є безпідставними та фактично зводяться до переоцінки доказів і незгодою відповідача із висновками суду по їх оцінці. Дані правопорушення підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи.

Матеріали справи містять докази про вчинення відповідачем правопорушень в стані алкогольного сп`яніння.

Позивач зазначала, що відповідач має у власності житло, що спростовує посилання апелянта про відсутність житла.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 4 жовтня 2019 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк