РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/5812/18

Провадження № 2/643/647/19

31.05.2019 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т. В.,

за участю секретаря судового засідання Насирової В.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Ніколаєвського Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «РІЦА», про зобов`язання знести самочинно збудовану прибудову та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСББ «РІЦА», про відновлення його порушеного права, зобов`язавши ОСОБА_2 знести самочинно збудовану прибудову площею 9,7 кв.м до квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2014 належить 1/2 та 1/12 частини квартири АДРЕСА_1 . У вищезазначеній квартирі у період з 2000 по 2013 роки постійно мешкали його дружина ОСОБА_3 , донька - відповідач у справі ОСОБА_2 та неповнолітня онука - ОСОБА_4 .. На підставі виконавчого листа, виданого Московським районним судом м. Харкова 10.08.2015, він 09.09.2015 вселений до квартири АДРЕСА_1 , та з`ясував наявність у квартирі самочинної прибудови площею 9,7 кв.м. у приміщенні кухні квартири, яку відповідач ОСОБА_2 збудувала самочинно без відповідних дозволів. Технічний стан прибудови незадовільний, не придатний до нормальної експлуатації, самочинне будівництво зачепило несучі конструкції житлового будинку, послабило стягуючий пояс житлового будинку в цілому, що знаходиться під підвіконням першого поверху, закрито вентиляційні отвори, прибудова фактично перекриває сонячне світло, кімнати квартири неможливі для проживання, оскільки залишились без освітлення. Несучі конструкції належать до спільного майна багатоповерхівки, та є спільною сумісною власністю співвласників, а отже, пошкодження несучої конструкції є порушенням прав усіх співвласників будинку, зокрема, порушення його прав. Відповідач неодноразово попереджалась ПАТ «Харківміськгаз» щодо зносу самовільно прибудованої прибудови на відстані 0,2 м. від газопроводу низького тиску, земельна ділянка під будівництво прибудови не виділялась, прибудова не відповідає архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, встановленим для житлових будинків і господарських спору. Наявність цієї прибудови позбавляє його можливості користуватись належним йому майном.

Відповідач подала до суду письмові заперечення поти позову, в яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість, безпідставність та недоведеність позовних вимог (а.с.38-41, 70-73).

14.09.2018 позивач подав заяву до ОСОБА_2 , третя особа ОСББ «РІЦА» про збільшення позовних вимог та додаткові пояснення, в якій просить відновити його порушені права, зобов`язавши ОСОБА_2 знести самочинно побудовану прибудову площею 9,7 кв.м до квартири АДРЕСА_1 за власні кошти, потягом місяця з дня набрання рішенням законної сили; стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. На обґрунтування вимог зазначає, що він є єдиним законним власником квартири АДРЕСА_1 , самочинна прибудова зведена без його згоди, як єдиного власника квартири з порушенням будівельних норм, прибудова перешкоджає попаданню у квартиру сонячного світла, зведення самочинної прибудови порушує спосіб опалювання будинку, на стінах появився грибок та ерозії стін кімнат, прибудова псує архітектурний зовнішній вигляд та порушує санітарні норми. Внаслідок дій відповідача відбувається самовільний захват прибудинкової території. Незаконними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яка полягає у погіршенні стану його здоров`я, нервових потрясінь, у душевних стражданнях, порушення його прав шкідливо впливає на емоційно-психологічний та фізіологічний стан, оскільки порушений його спокій та нормальний ритм життя, пошкоджена його квартира, для захисту своїх прав він змушений ходити по різним інстанціям, долати великі відстані з м. Ізюм до м. Харкова (а.с.104-106).

Ухвалою суду від 14.09.2018 за клопотанням позивача у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу (а.с.110-111).

17.09.2018позивач ОСОБА_1 подав письмову заяву про відклик його клопотання про призначення судової будівельно-технічну експертизу, в зв`язку з неспроможністю нести витрати за проведення експертизи (а.с.113-114).

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на те, що йому належить на праві власності 7/12 частин квартири АДРЕСА_1 , у квартирі АДРЕСА_1 він проживає періодично, про наявність прибудови до квартири він дізнався у 2011 або 2012 роках, коли саме збудовано прибудову, йому не відомо. Зазначена прибудова є самочинною, збудована без дозвільних документів, проекту, не відповідає будівельним нормам. Існування прибудови призводить до розкрадання палювально-енергетичних ресурсів.

Відповідач позовні вимоги не визнала у повному обсязі, зазначивши, що їй належить 5/12 частин квартири АДРЕСА_1 , прибудова до квартири збудована у 2007 році, на побудування прибудови отримана згода на зборах кооперативу, крім того, є рішення виконкому Московського району Ради народних депутатів № 73/139 від 16.05.1989 про дозвіл будівництва, вона сплачує за площу прибудови, а також за комунальні послуги, з врахуванням цієї площі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 1/2 частина та 1/12 частина квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9-10).

Квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної власності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Прибудова до квартири АДРЕСА_1 побудована у 2007 році при житті колишнього власника квартири ОСОБА_3

Згідно довідки об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «РІЦА» ОСОБА_1 в період з 2000 по 2018 членом кооперативу та відповідальним квартиронайманцем не був, в прибудові до квартири участі не приймав (а.с.4).

Про наявність зазначеної прибудови позивач дізнався у 2011-2012 роках.

Письмової заяви відповідачем про застосування строку позовної давності до цих правовідносин суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затверджуваного проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У відповідності до ч.7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво.

Відповідно до пункту 17 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, з підстав, передбачених статтями 391,396 ЦК, статтею 103 ЗК.

Відповідно до положень норм статей 16,386,391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі шляхом знесення будівлі у разі порушення прав власника і неможливості усунення цих порушень іншим способом.

Таким чином за позовом громадянина рішення про знесення самочинного будівництва може бути ухвалено на підставі статті 391 ЦК України в разі доведеності ним відповідно до вимог частини 3 статті 12 ЦПК України факту створення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення цих перешкод в інший спосіб.

Згідно частини 1 пункту 22 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Відповідно до частини 1, 3-5 пункту 24 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Положення частини 7 статті 376 ЦК України передбачають можливість знесення самочинного будівництва за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування лише у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, та в разі неможливості проведення відповідної перебудови або відмови особи, яка здійснила (здійснює) будівництво від її проведення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-180цс14.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач вказує, що прибудова зведена без його згоди, з порушенням будівельних норм; прибудова перешкоджає попаданню у квартиру сонячного світла, що призвело до появи грибку на стінах та ерозії стін кімнат; прибудова псує архітектурний зовнішній вигляд будинку та порушує санітарні норми; технічний стан прибудови незадовільний, не придатний до нормальної експлуатації, самочинне будівництво зачепило несучі конструкції житлового будинку, земельна ділянка під будівництво прибудови не виділялась, наявність цієї прибудови позбавляє його можливості користуватись належним йому майном.

Як на доказ порушення своїх прав позивач посилається на технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 , виготовлений 11.10.2017 з планом квартири, де зазначено, що приміщення № 9 площею 9,7 кв.м побудовано самочинно, влаштовано дверний проріз у капітальній стіні; а також на попередження ПАТ «Харківміськгаз» від 10.04.2007, від 17.04.2007,від 19.02.2008, від 14.04.2009, від 27.04.2010, від 22.03.2011, від 07.05.2012, від 01.04.2013 № 49, від 17.02.2014 № 22, від 09.02.2015 № 112, від 20.05.2016 № 271, згідно яких встановлено порушення вимог Правил безпеки систем газопостачання та Кодексу газорозподільних систем, та самовільне без відповідного дозволу побудування в охоронній зоні газопроводу низького тиску балкон від газового вводу - 02, м. за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.5-8,12-17).

Згідно листа повідомлення Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування архітектури та генерального плану виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.11.2018, рішення щодо оформлення землекористування земельною ділянкою по АДРЕСА_3 Управлінням не готувались, містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва за зазначеною адресою Управлінням не надавались (а.с.152).

Згідно повідомлення Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 12.09.2018, рішення Харківської міської ради щодо надання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 (прибудова до квартири) у власність або користування для розміщення, здійснення будівництва, збереження зазначеного об`єкта нерухомості не приймались, містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва за зазначеною адресою Управлінням не надавались. В єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, розміщеному на офіційному веб-сайті Держархбудінспекції України, який містить відповідну інформацію з 2011 року, відсутня інформація по запитуваному об`єкту (а.с.163).

Проте, із зазначених документів не вбачається, що прибудова побудована з порушенням будівельних норм; псує архітектурний зовнішній вигляд будинку та порушує санітарні норми; що технічний стан прибудови незадовільний, не придатний до нормальної експлуатації, та самочинне будівництво зачепило несучі конструкції житлового будинку, не вбачається також, що прибудова перешкоджає попаданню у квартиру сонячного світла, що призвело до появи в квартирі позивача грибку, ерозії, та причинний зв`язок між їх виникненням та самочинною прибудовою не доведена належними та допустимими доказами.

Висновок експерта на підтвердження таких обставин відсутній, та позивач відмовився від проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Щодо посилання позивача на самовільний захват прибудинкової території внаслідок побудованої прибудови, судом встановлено наступне.

Рішенням виконкому Московського району Ради народних депутатів № 73/139 від 16.05.1989, на підставі заяви мешканців будинку АДРЕСА_4 та дозволу районного архітектора ГАПУ м. Харкова від 17.04.1989, дозволено будівництво балконів на першому поверху по периметру житлового будинку АДРЕСА_4 ЖБК № 289 РІЦА» (а.с.42).

27.01.2003 КП «Науково-технічний центр земельної інформаційної системи» складений акт узгодження меж фактичного користування земельною ділянкою для проведення грошової оцінки за адресою: АДРЕСА_4 , погоджений з Державним комітетом України по земельних ресурсах Харківського міського управління земельних ресурсів, ЖБК № 289 «РІЦА» (а.с.43-47).

Відповідачем наданий план реконструкції жилого будинку АДРЕСА_4 , затверджений архітектором Московського району м. Харкова, та засвідченим головою ОСББ № 289 «РІЦА».

Згідно довідок ОСББ № 289 «РІЦА» від 24.07.2018 № 21, від 16.08.2018 № 21, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає ОСОБА_2 , разом з нею проживають: її сестра ОСОБА_5 , донька ОСОБА_4 Батько ОСОБА_1 за цією адресою не проживає з 1986. Квартиру не сплачував та не сплачує, на благоустрій будинку та прилеглої території коштів не виділяє, у збудуванні прибудови у кв. № 3 участі не приймав.

Довідка, підписана ОСОБА_1 під № 11 від 26.04.2018, недійсна. (а.с.62, 92).

Згідно довідок ОСББ № 289 «РІЦА» від 24.07.2018 № 20, від 16.08.2018 № 20, нарахування і платежі по квартплаті квартири АДРЕСА_1 проводяться із розрахунку 53,6 кв.м з 01.12.2007, в зв`язку з добавлення площі (прибудови) (а.с.63, 93).

Згідно повідомлення КП «Харківські теплові мережі» від 08.04.2017 опалювальна площа квартири АДРЕСА_1 змінена з 44,1 кв.м. на 53,6 кв.м з 01.12.2007 у зв`язку з добавленням площі прибудови, що опалюється (а.с.87).

Згідно повідомлення ПАТ «Харківміськгаз» від 15.08.2018, 08.08.2018 працівниками підприємства проведено обстеження системи газопостачання за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами встановлено, що балконна прибудова знаходиться поза межами розподільчого газопроводу низького тиску та охоронної зони газопроводу-вводу (а.с.95).

Таким чином, доводи позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засідання та не підтверджені наявними у справі доказами.

Відповідно до роз`яснень у п. 24 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», питання знесення самочинного будівництва регламентовано ч. 7 ст.376 ЦК України, згідно з якою, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Отже, питання знесення самочинного будівництва за умови істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил здійснюється за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

У цій справі органи державної влади або органи місцевого самоврядування з такими вимогами до суду не звертались.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Позивач просить стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

В судовому засіданні не доведена наявність вини відповідача у заподіянні позивачу моральної шкоди, обґрунтування розміру моральної шкоди позивачем не надано, а тому керуючись передбаченими ст. 3 ЦК України загальними засадами справедливості, добросовісності і розумності, враховуючи особливості конкретної справи, вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Позивач є інвалідом 2-ї групи та звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, в зв`язку з чим судові витрати відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 92, 128-131, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання знести самочинно збудовану прибудову та стягнення моральної шкоди, відмовити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складений 05.06.2019.

Суддя: Т. В. Поліщук