ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 681/217/19
Провадження № 22-ц/4820/926/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 681/217/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 26 лютого 2019 року (суддя Горгулько Н.А.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Новоселицьке», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Полонська міська рада Хмельницької області, про визнання права власності на нежитлове приміщення.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

06 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Новоселицьке», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Полонська міська рада Хмельницької області, про визнання права власності на нежитлове приміщення, посилаючись на те, що 26 квітня 2012 року між нею та ліквідатором ВСАТ «Новоселицьке» було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення контори, площею 54,5 кв.м., розташованого в с. Дубовий Гай Полонського району Хмельницької області. За умовами договору вона сплатила 7600 грн., та відповідно до акта приймання-передачі від 26.04.2012 їй було передано вищезгадане нежитлове приміщення.

Посилається на те, що істотні умови договору купівлі-продажу фактично було виконано та дотримано сторонами, однак, через відсутність правовстановлюючих документів на це нерухоме майно та порушення процедури придбання вказаного майна, здійснити його державну реєстрацію ОСОБА_1 позбавлена можливості. З огляду на викладене, позивач просила визнати за нею право власності на нежитлове приміщення контори, площею 54,5 кв.м., яке знаходиться в с . Дубовий Гай Полонського району Хмельницької області.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 26 лютого 2019 року в позові ОСОБА_1 до Відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Новоселицьке» в особі арбітражного керуючого Матущака В.І. про визнання права власності на нежитлове приміщення відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Поза увагою суду залишився той факт, що договір купівлі-продажу було укладено як доказ правомірності набуття права власності, і аж ніяк він не замінював правовстановлюючий документ на цей об`єкт нерухомого майна. Також судом не було враховано те, що відповідач сам ухилявся від нотаріального посвідчення цього договору, оскільки жодним чином не міг підтвердити свого права власності на це майно. Фактично спірний об`єкт нерухомого майна рахувався на балансі ВСАТ «Новоселицьке», однак, індивідуально визначений не був, про що свідчить відсутність правовстановлюючих документів. На думку апелянта, судом першої інстанції неправильно розтлумачено ст. 220 ЦК України, адже відповідач по справі умисно не з`являвся до нотаріуса для посвідчення договору, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа. Вказане підтверджується, зокрема, його заявою про визнання її позову.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 26 квітня 2012 року між ліквідатором, призначеним постановою Господарського суду Хмельницької області від 31.01.2011 у зв`язку з визнанням ВСАТ «Новоселицьке» банкрутом, та позивачем було укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу нежитлового приміщення контори, площею 54,5 кв.м. в с. Дубовий Гай Полонського району Хмельницької області (а.с. 7-9).

За умовами договору відповідач передав, а позивач прийняв спірне нерухоме майно та сплатив за нього 7600 грн. (а.с. 10).

Факт визнання ВСАТ «Новоселицьке» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, на здійснення якої ліквідатором було призначено арбітражного керуючого Матущака В.І., а також укладення письмового договору купівлі-продажу вищезазначеної нерухомої будівлі та його часткового виконання не оспорювались сторонами та підтверджується постановою Господарського суду Хмельницької області від 31.01.2011 (а.с. 12-14), письмовим договором купівлі-продажу та актом приймання-передачі від 26.12.2012 (а.с. 10).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що договір купівлі-продажу від 26.04.2012 є неукладеним, а тому відсутні правові підстави для визнання права власності на нежитлове приміщення, що є предметом вказаного правочину.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

За правилами, передбаченими ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 657 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а у разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Частина 2 ст. 220 ЦК України надає суду право визнати дійсність нотаріально не посвідченого договору, якщо сторони домовились про усі його істотні умови, підтвердженні письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно врахувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. 210 та 640 пов`язуються з державною реєстрацією, тому вони є неукладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, давши належну оцінку дослідженим доказам в їх сукупності, правильно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку, що договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості від 26 квітня 2012 року не має ніякої юридичної сили та не тягне за собою будь-яких правових наслідків, у зв`язку з чим підставно відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на цей об`єкт.

У зв`язку з викладеним, є безпідставними і доводи апеляційної скарги щодо правомірного набуття права власності на нежитлову будівлю контори.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на визнання відповідачем позовних вимог, оскільки таке визнання позову суперечить закону (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375 , 382, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 26 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повне судове рішення складено 22 травня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ І.В. П`єнта

Судді: /підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П`єнта

________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Горгулько Н.А. Провадження № 22-ц/4820/926/18

Доповідач - П`єнта І.В. Категорія № 2