Справа № 467/40/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі : головуючого судді Кологривої Т.М.

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.

представників Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на неправомірні дії та рішення державного виконавця, зобовязання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року представник публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із скаргою до Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на неправомірні дії та рішення державного виконавця, зобовязання вчинити дії, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 січня 2010 року Арбузинським районним судом Миколаївської області видано виконавчий лист № 2- 413 у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 21780 грн. 94 к. За заявою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відкрито виконавче провадження № 55815659 згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 лютого 2018 року. Посилаючись на те, що всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» заступником начальника Арбузинського РВ ДВС ГТУЮ ОСОБА_1 перевірка майнового стану боржника не проводилася, запити до відповідних державних органів для зясування питання про те, чи зареєстровані на праві власності у боржника техніка та земельні ділянки, чи є у боржника цінні папери, морські та річкові судна, вантажні вагони, чи перетинав боржник кордон, автоматизована система виконавчих проваджень в межах виконавчого провадження № 55815659 містить лише постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 20 грудня 2018 року, виконавче провадження № 55813683 до зведеного провадження не приєднувалось, оскільки така постанова не міститься в автоматизованій системі виконавчих проваджень, подання до суду про застосування приводу до боржника не вносилось, не вчинялось передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів для реального доступу до житла боржника з метою виявлення майна боржника, на яке можливо накласти арешт, заявник прохав визнати дії заступника начальника Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 щодо повернення виконавчого документа неправомірними, скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену заступником начальника Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 55815659 щодо виконання виконавчого листа № 2 - 413, виданого 25 січня 2010 року Арбузинським районним судом Миколаївської області, зобовязати Арбузинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області розглянути питання про прийняття до виконання виконавчого листа № 2 - 413, виданого 25 січня 2010 року Арбузинським районним судом Миколаївської області.

Представник Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області подав письмове заперечення по справі, в якому прохав відмовити у задоволенні скарги та зазначив, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження про стягнення коштів з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», постанова про відкриття якого була винесена державним виконавцем 16 лютого 2018 року. 14 червня 2018 року винесена постанова про обєднання вказаного виконавчого провадження № 55815659 у зведене виконавче провадження. Подальші всі виконавчі дії здійснювалися у рамках зведеного виконавчого провадження. У відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем вжито заходи щодо перевірки майнового стану боржника ОСОБА_3 шляхом направлення запитів до Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України з метою перевірки відкритих у боржника рахунків та відомостей щодо працевлаштування боржника. Також проведена перевірка наявності у боржника нерухомого майна та транспортних засобів, в тому числі зареєстрованої за боржником сільськогосподарської техніки, повітряних та річкових суден, обєктів інтелектуальної власності, перевірка здійснення боржником підприємницької діяльності, наявність у боржника акцій. Направлялися запити до Прикордонної служби України, у відповідях на які зазначено, що інформація про перетин кордону боржником відсутня, тому подання до суду про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон за межі України не направлялось. Тільки після вжиття всіх можливих заходів щодо виявлення майна та доходів боржника ОСОБА_3 державним виконавцем прийнято рішення та винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

У судове засідання представник стягувача не зявився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність та про підтримання заявлених вимог.

Представники Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області у судовому засіданні підтримали доводи, зазначені у письмовому запереченні.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов'язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (ст.18 ЦПК України).

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, ч.1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи, мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України.

Встановлено, що 25 січня 2010 року Арбузинським районним судом Миколаївської області був виданий виконавчий лист № 2-413 2009 р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» кредитної заборгованості у розмірі 21780 грн. 94 к., який предявлено для виконання до Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Згідно Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 № 2432/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.08.2016р. № 1126/29256 (далі - Положення), автоматизована система виконавчого провадження - комп'ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Відповідно до пунктів 1- 4 Положення державний або приватний виконавець після отримання виконавчого документа у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», приймає рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа стягувача без прийняття до виконання.

Виконавцем до Системи обов'язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень.

Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії.

У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офіса приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до Системи не пізніше наступного робочого дня після її проведення.

Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється.

У разі тимчасової відсутності доступу до Системи (через перебої в електропостачанні тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Системи з подальшим обов'язковим внесенням таких документів до системи в день усунення причин, що перешкоджали доступу до неї.

Згідно з матеріалами виконавчих проваджень та інформаційними довідками з автоматизованої системи виконавчого провадження від 25 лютого 2019 року, наданими представником відділу виконавчої служби, в ході виконавчих проваджень № 55815659 та № 56612276 (зведеного) виконані наступні дії.

Постановою державного виконавця Макухи Я.С. цього відділу державної виконавчої служби від 16 лютого 2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 55815659 із примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Постановою державного виконавця Шевченко В.М. від 14 червня 2018 року вказане виконавче провадження ВП № 55815659 разом з двома іншими виконавчими провадженнями обєднано у виконавче провадження № 56612276 у рамках виконавчого провадження № 55815466.

Крім того, 20 грудня 2018 року постановою державного виконавця Шевченко В.М. вказаний виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 «Про виконавче провадження, у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення.

Отже, в автоматизованій системі виконавчого провадження міститься повна інформація щодо виконавчого провадження № 55815659 та № 56612276 (зведеного), відкритого Арбузинським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на підставі виконавчого листа, виданого 25 січня 2010 року Арбузинським районним судом Миколаївської області по справі № 2-413 2009 р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» кредитної заборгованості у розмірі 21780 грн. 94 к., яке на теперішній час є завершеним.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 10 чинного Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» («Жовнер проти України», рішення ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

У відповідності до ч.2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець вживав певні заходи, спрямовані на з'ясування майнового стану боржника, а саме: державним виконавцем направлено запити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна 16 лютого 2018 року, 16 вересня 2018 року, 27 вересня 2018 року, 22 жовтня 2018 року та 18 грудня 2018 року; здійснено запити до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів, а також про номери відкритих рахунків 16 лютого 2018 року, 23 квітня 2018 року, 14 червня 2018 року, 28 серпня 2018 року, 16 вересня 2018 року, 24 вересня 2018 року, 18 жовтня 2018 року, 11 грудня 2018 року; здійснено запити до Пенсійного фонду України щодо отримання пенсії боржником, наявності укладених ним трудових та/або цивільно-правових договорів, зокрема, 16 лютого 2018 року, 23 квітня 2018 року, 14 червня 2018 року 28 серпня 2018 року, 16 вересня 2018 року, 24 вересня 2018 року, 18 жовтня 2018 року та 11 грудня 2018 року, однак такі дії з пошуку майна виявились безрезультатними.

Крім того, держаним виконавцем у грудні 2018 року здійснено перевірку наявності у боржника повітряних і морських суден, обєктів права інтелектуальної власності, часток у корпоративних правах, акцій, факту здійснення операцій з товарами, отримання бюджетних дотацій, сплати єдиного податку, даних реєстру страхувальників, платників ПДВ, грошових зобовязань чи податкового боргу, інформацію про книги ОРО, а також перевірено дані про наявність у боржника сільськогосподарської техніки і транспортних засобів. Вказані дії також позитивних результатів по відшуканню майна боржника не дали.

Крім вищевказаних виконавчих дій, державним виконавцем здійснювався виїзд за місцем проживання боржника, а саме: смт. Арбузинка, вул. Коцюбинського, 41 і встановлено відсутність майна, на яке можливо звернути стягнення, про що складено відповідний акт від 19 грудня 2018 року.

Таким чином, суд вважає, що державний виконавець вжив всіх можливих передбачених законом і необхідних заходів, які б забезпечували можливість виконання повністю або частково рішення.

Саме по собі недотримання державним виконавцем принципу своєчасності вчинення виконавчих дій, передбаченого ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності актуальних вищевказаних даних станом на час винесення оскаржуваної постанови не є порушенням державним виконавцем принципів ефективності та повноти вчинення виконавчих дій за відсутності доказів наявності у боржника майна чи доходів, на яке можливо звернути стягнення, щоб беззаперечно порушило законні майнові права стягувача.

Також 13 грудня 2018 року державним виконавцем у боржника ОСОБА_4 було відібрано пояснення, у якому він зазначив причиною невиконання рішення суду відсутність коштів, та подав декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи, де вказав про відсутність доходів.

За такого твердження заявника про необхідність внесення до суду подання про привід боржника є необґрунтованим.

Стосовно ж доводів про невжиття заходів щодо примусового проникнення до житла боржника, то суд звертає увагу на те, що таке питання постає за передумов, визначених, зокрема, ст. 439 ЦПК України, тобто за наявності достатніх відомостей про наявність у боржника майна або коштів або особу (осіб), у якої вони можуть перебувати чи знаходитись.

Однак поскільки державним виконавцем встановлено відсутність будь-якого майна або джерел отримання доходу, така його дія, як звернення до суду з поданням про примусове проникнення до його житла, втрачає свій сенс з огляду на неможливість довести перед судом наявності того майна боржника, на яке можливо звернути стягнення за законом, а більш того, і у контексті того, що такий захід являє собою вкрай надмірне втручання у права особи, а тому задля дотримання принципу пропорційності такого втручання слід мати у розпорядженні достатні дані про наявність у боржника такого майна.

Що ж до тверджень скаржника про те, що державним виконавцем не вживалось заходів для приводу боржника та не перевірялись факти перетину ним кордону, то вони спростовані дослідженими судом доказами.

Зокрема, матеріали виконавчого провадження містять у собі відповідь Державної прикордонної служби України про те, що боржником кордон України не перетинався, а також враховуючи, що державний виконавець згідно п.19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. Разом з тим, доказів, які б свідчили про умисне ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду не встановлено, тому і підстави для звернення державного виконавця до суду з таким поданням відсутні.

Крім того, суд вважає обґрунтованими доводи державного виконавця про недієвість пошуку вантажних вагонів, які можуть перебувати у володінні боржника, який є фізичною особою - підприємцем, так як ним було достовірно установлено, що боржник ОСОБА_3 не займається підприємницькою діяльністю, про що свідчать матеріали виконавчого провадження.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Таким чином, на підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що у цьому випадку державний виконавець діяв у відповідності до засад, що визначені ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», уживав усіх заходів, направлених на можливість примусового виконання судового рішення, проте, останні, у звязку з відсутністю у боржника майна, виявились безрезультатними, що й стало підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

Тому за такого, порушені у скарзі вимоги не можуть бути задоволені, так як суд не установив порушень вимог закону у діях державного виконавця, у той час, як його постанова про повернення виконавчого документа прийнята після повної, всебічної і комплексної перевірки наявності майна боржника та його доходів.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження», не позбавляє стягувача права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (ч.5 ст.37 Закону «Про виконавче провадження»).

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 259, 260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на неправомірні дії та рішення державного виконавця, зобовязання вчинити дії відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суддя Т.М.Кологрива