ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 732/1195/18

Головуючий у першій інстанції - Березовський О. Д.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/636/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Лакізи Г.П.

секретар: Герасименко Ю.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2019 року, ухвалене в складі судді Березовського О.Д. у справі за позовом ОСОБА_1 до Деснянського відділу Державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції Чернігівської області про звільнення майна з-під арешту,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,

дата та місце складання повного тексту рішення: 04 березня 2019 року, м.Городня,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Деснянського відділу ДВС м.Чернігів Головного ТУЮ, в якому просив зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , що як обтяження значиться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: реєстраційний номер обтяження № 10950953, підстава: постанова про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно, 376/13, 16 березня 2011 року, Деснянський відділ державної виконавчої служби м.Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, головний державний виконавець Дмитрієв С.А., об`єкт обтяження : невизначене майно, все нерухоме майно в межах суми звернення стягнення 210239 грн. 37коп., дата, час державної реєстрації : 17 березня 2011 року 12:09:41; реєстраційний номер обтяження № 13029595, підстава: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 562/13, 24 вересня 2012 року, Деснянський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, дата, час державної реєстрації : 24 вересня 2012 року 09:52:27.

Позовна заява мотивована тим, що заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 21 січня 2011 року в справі № 2/2506/468/11 задоволено позов ВАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованість в сумі 210239 грн. 37 коп., а також 1820 грн. у відшкодування судових витрат.

Постановою головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби ЧМУЮ Дмитрієва С.А. від 16 березня 2011 року відкрито виконавче провадження за № 25075966 з виконання виконавчого листа № 2/2506/468/11, виданого 23 лютого 2011 року Деснянським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованості в сумі 210239 грн. 37 коп. Даною постановою державним виконавцем накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення.

За повторним пред`явленням стягувачем виконавчого листа №2/2506/468/11, виданого 23 лютого 2011 року Деснянським районним судом м.Чернігова, до Деснянського ВДС ЧМУЮ, було відкрито виконавче провадження № 34386536 від 24 вересня 2012 року. В рамках даного виконавчого провадження старшим державним виконавцем Титарчук М.О. була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24 вересня 2012 року, а саме накладено арешт на все майно ОСОБА_1 в межах суми боргу 212059 грн. 37 коп.

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження про виконавче провадженню № 34386533 зазначено, що провадження завершено, виконавчий документ повернуто стягувачу.

У відповідь на звернення позивача від 11 червня 2018 року до Деснянського ВДВС м.Чернігів ГТУЮ у Чернігівській обл., останній, за підписом заступника начальника відділу Ільченка Р.О. , надіслав відповідь про те, що виконавчі документи, боржником по яких є ОСОБА_1 , на виконанні у відділі не перебувають. Додатково зазначено, що 05 грудня 2012 року державним виконавцем виконавче провадження №25075966 було завершене на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на той час) у зв`язку з відсутністю у боржника майна на яке можливо звернути стягнення, а виконавчий документ направлено на адресу стягувача ПАТ КБ «Надра».

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта наявні арешти на невизначене нерухоме майно ОСОБА_1 , обтяжувачем та заявником яких є Деснянський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ( реєстраційний номер обтяження № 10950953, реєстраційний номер обтяження № 13029595 ).

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про зняття арешту з усього нерухомого майна позивача, що як обтяження значиться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відмовлено повністю.

Суд першої інстанції виходив з того, що виконавчі провадження, де боржником виступав ОСОБА_1 , були завершені на підставі ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (ст.37 чинної редакції Закону України «Про виконавче провадження») та виконавчий лист було повернуто стягувачу, що не позбавляє його права повторно пред`явити у визначені законодавством строки виконавчий лист до виконання чинна. При цьому завершення виконавчого провадження з цих підстав не передбачає можливості зняття арешту з майна боржника, оскільки рішення не виконано і законодавець надає у даному випадку стягувачу право повторно пред`явити виконавчий лист для виконання.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 у визначений законом строк звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в матеріалах справи відсутні копії постанови про закінчення виконавчого провадження, тому відсутні належні докази з яких саме підстав були закінчені виконавчі провадження №34386536, №25075966, №34386533 по яким є ОСОБА_1 Вказує, що не отримував копії постанов про закінчення вказаних вище виконавчих провадження, не знав та не знає на сьогодні про підстави їх закінчення. Витребувані судом постанови відповідач до суду не надав, про причини неподання не повідомив, тому позивач вважає дані виконавчі провадження знищеними.

ОСОБА_1 вважає, що заперечення відповідача у відзиві суперечать приписам ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент вчинення спірних правовідносин), доводи відповідача не підтверджені жодним належним доказом, не мають жодних конкретних підстав, а наказ Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року №43/5 «Про затвердження Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих провадження», зареєстрований у Міністерстві юстиції України, на який посилався відповідача у відзиві, втратив чинність згідно наказу Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року №2432/5.

Також особа, яка подає апеляційну скаргу зазначає, що суд першої інстанції вчинив всупереч обставинам справи та в обґрунтування свого рішення поклав заперечення відповідача у відзиві, які не мають жодних конкретних підстав, ґрунтуються на непідтверджених обставинах та неправильному застосуванню ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», де виражена хибна позиція про те, що ст.50 даного Закону не передбачає зняття арешту з майна за наслідками закінчення виконавчого провадження на підставі п.2 ст.47 Закону (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

У наданий судом строк ПАТ «КБ «Надра» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, залишивши рішення суду першої інстанції в силі.

Доводи відзиву зводяться до того, що судом першої інстанції встановлено та не було спростовано позивачем під час розгляду справи, що виконавчі провадження не були закінчені, вони були завершені на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (у старій редакції). Дана стаття передбачає підстави для повернення виконавчого документа стягувачу, однак у відповідних випадках арешт з майна боржника не знімається оскільки рішення суду у таких випадках не виконано, а арешт має на своїй меті забезпечити реальне виконання рішення суду. ПАТ «КБ «Надра» звертає увагу суду, що рішення суду не виконано, зняття арешту з майна відповідного боржника суперечить діючому законодавству та сутності виконавчого провадження в цілому. Статті та норми на які посилається апелянт не мають відношення до його ситуації, оскільки арешт не знімається з майна боржника за ситуації повернення виконавчого документа стягувачу на підставі відсутності у нього майна, на яке можливо звернути стягнення. Це також пов`язано з тим, що якщо зараз у боржника не має майна, на яке можливо звернути стягнення - у майбутньому воно може з`явитися або може існувати помилка при перевірці наявності майна у боржника. Крім того, Закон не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий лист до виконання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 21 січня 2011 року по справі №2/2506/468/11 задоволено позов ВАТ «КБ «Надра» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 210239 грн. 37 коп. (а.с.8).

Постановою головного державного виконавця Деснянського ВДВС ЧМУЮ Дмитрієва С.А. від 16 березня 2011 року відкрито виконавче провадження №25075966 з примусового виконання вищезазначеного рішення суду, зокрема виконавчого листа №2/2506/458/11. Цією ж постановою державний виконавець наклав арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення, а саме в межах суми 210239 грн. 70 коп. З постанови вбачається, що документ вступив в законну силу 02 лютого 2011 року та поданий на примусове виконання 14 березня 2011 року. Боржнику встановлено строк на добровільне виконання рішення суду до 24 березня 2011 року. Пунктом 6 постанови визначено, що вона може бути оскаржена начальнику відповідного відділу ДВС або до Деснянського районного суду м.Чернігова в 10-денний строк з моменту її одержання (а.с.10).

Вказана постанова була направлена позивачу до відома та виконання. (а.с.9).

Постановою державного виконавця Деснянського ВДВС ЧМУЮ від 13 червня 2012 року по ВП №25075966, виконавчий лист №2/2506/468/11, виданий 23 лютого 2011 року Деснянським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» 210239 грн. 37 коп. повернуто стягувачу. Також даною постановою припинено чинність арешту майна боржника накладеного №376/13 від 16 березня 2011 року та зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 17 березня 2011 року №10950953 в частині накладення арешту на нежитлове приміщення «ІНФОРМАЦІЯ_1» та прибудова до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.101).

Постановою державного виконавця Деснянського ВДВС ЧМУЮ Титарчук М.О. від 24 вересня 2012 року повторно відкрито виконавче провадження №34386536 з виконання виконавчого листа №2/2506/468/11, виданого 23 лютого 2011 року Деснянським районним судом м.Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості у сумі 212059 грн. 37 коп. З постанови вбачається, що документ вступив в законну силу 02 лютого 2011 року та поданий на примусове виконання 20 вересня 2012 року. Боржнику встановлено семиденний строк на добровільне виконання рішення суду. Пунктом 4 постанови визначено, що вона може бути оскаржена до начальника відповідного відділу ДВС або до суду в 10-денний строк з моменту її одержання (а.с.12).

Вказана постанова була направлена ОСОБА_1 до виконання (а.с.11).

Постановою державного виконавця Деснянського ВДВС ЧМУЮ від 24 вересня 2012 року по ВП №34386536 накладено арешт на все майно боржника в межах суми боргу, що належить боржнику ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , у межах суми звернення стягнення 212059 грн. 37 коп., заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 лише в межах суми боргу. Також зазначено, що дана постанова може бути оскаржена до суду в 10-денний строк з моменту її одержання (а.с.14).

Постановою державного виконавця Деснянського ВДВС ЧМУЮ від 13 червня 2012 року по ВП №34386536, виконавчий лист №2/2506/468/11, виданий 23 лютого 2011 року Деснянським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» 212059 грн. 37 коп. повернуто стягувачу (а.с.100).

Дана постанова державним виконавцем також направлена на адресу ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 02 серпня 2018 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться дані щодо накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення 210239 грн. 37 коп. Підстава - постанова головного державного виконавця Деснянського ВДВС ЧМУЮ Дмитрієва С.А. від 16 березня 2011 року, реєстраційний номер обтяження 10950953, та зареєстровано обтяження 24 вересня 2012 року за №13029595 згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 562/13 від 24 вересня 2012 року, реєстраційний номер обтяження 13029595 (а.с.20-21).

На запит ОСОБА_1 Деснянський відділ ДВС м.Чернігів надав відповідь з якої вбачається, що виконавчі документи, боржником по яким є ОСОБА_1 на виконанні у відділі не перебувають. Згідно даних ЄРЗВОНМ, 24 вересня 2012 року, згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №562/13, накладено арешт на все нерухоме майно належне ОСОБА_1 . при виконанні виконавчого листа №2/2506/468/11 виданого 23 лютого 2011 року Деснянським районним судом м.Чернігова про стягнення заборгованості в розмірі 212059 грн. 17 коп. на користь ПАТ КБ «Надра». 05 лютого 2012 року державним виконавцем вищезазначене виконавче провадження було завершено на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на той час), в зв`язку з відсутністю у боржника майна на яке можливо звернути стягнення, а виконавчий документ направлено на адресу стягувача ПАТ КБ «Надра». Оскільки борг, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій боржником сплачено не було, згідно ст.ст.50, 60 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на той час) відсутні підстави для зняття арешту з майна. Також зазначено, що в разі надходження на депозитний рахунок відділу коштів для погашення боргу, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня буде винесено постанову про зняття арешту з майна боржника (а.с.16).

Згідно даних ВП-спецрозділ від 25 липня 2018 року вбачається, що виконавчий лист від 23 лютого 2011 року №2/2506/468/11 повернуто стягувачу п.2 ч.1 ст.47 (відсутність у боржника майна) 05 грудня 2012 року (а.с.17-18).

Згідно відомостей про виконавче провадження №34386533 по виконавчому листу від 16 травня 2011 року №2/2506/719/11 вбачається, що виконавчий документ повернутий стягувачу (а.с.19). Постановою про повернення виконавчого документа стягувачові д 05 грудня 2012 року виконавчий лист №2/2506/719/11 виданий 16 травня 2011 року Деснянським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» 28996 грн. 76 коп. повернуто стягувачу (а.с.102). Однак, дане виконавче провадження не стосується розгляду даної справи, оскільки не вбачається, що на підставі даного ВП накладено арешт на майно боржника.

Згідно витягу Державного земельного кадастру ОСОБА_1 належить земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 , площею 0,1955 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташована в АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано 22 грудня 2006 року (а.с.22).

Приписами ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 цієї статті визначено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах: «Ромашов проти України», «Дубенко проти України» вказував на те, що ефективний доступ до суду включає право на своєчасне виконання судового рішення, і що виконання судового рішення слід розглядати як невід`ємну складову судочинства, як цього вимагають приписи ст.6 Конвенції захист прав людини і основоположних свобод.

У рішеннях «Шмалько проти України», «Савицький проти України» та «Глоба проти України» ЄСПЛ зазначав, що гарантоване ст.6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Апеляційним судом при перегляді рішення перевірено і встановлено, що у Деснянському ВДВС на виконанні з 16 березня 2011 року по 16 червня 2012 року перебувало виконавче провадження №25075966 з виконання виконавчого листа Деснянського районного суду м.Чернігова №2/2506/468/11 від 23 лютого 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ Надра» боргу в сумі 210239 грн. 37 коп. В рамках вказаного виконавчого провадження було накладено арешт на все майно боржника. 13 червня 2012 року по вказаному виконавчому провадженні винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.3 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення суду. Стягувач повторно подав даний виконавчий лист до виконання та на його підставі 24 вересня 2012 року відкрито виконавче провадження №34386536 і постановою 24 вересня 2012 року накладено арешт на все майно боржника в межах суми боргу, що належить ОСОБА_1 05 грудня 2012 року по вказаному виконавчому провадженні винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2, п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Вищезазначене свідчить про те, що виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_1 не закінчено, незважаючи на повернення виконавчого документу стягувачу, відповідно до вимог ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин), оскільки, виходячи зі змісту статей 30 та 50 зазначеного закону заборонено зняття арешту, адже, як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, підтверджено доказами наведеними вище, доказів про повернення боргу, згідно виконавчого листа 2/2506/468/11, позивачем не надано.

Згідно ч.1 с.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 5-7 даної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосується предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконані обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутні копії постанови про закінчення виконавчого провадження, тому відсутні належні докази з яких саме підстав були закінчені виконавчі провадження №34386536, №25075966, №34386533 по яким боржником є ОСОБА_1 не приймаються судом до уваги. Так, матеріали справи свідчать, що арешт майна боржника було здійснено в рамках ВП №34386536 та ВП №25075966. Виконавче провадження №34386533 стосується іншого виконавчого листа та на його підставі не накладався арешт на майно боржника. Копії постанов про повернення виконавчих документи стягувачеві були надані 05 березня 2019 року та підтверджують причини повернення (а.с.99-102). Крім того, причини повернення виконавчого документа 05 грудня 2012 року зазначені в ВП-спецрозділ (а.с.17-18) та належним чином досліджені судом першої інстанції.

Доводи ОСОБА_1 , що заперечення відповідача у відзиві суперечать приписам ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент вчинення спірних правовідносин), спростовуються матеріалами справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні позивачем норм права.

Доводи особи, яка подає апеляційну скаргу, що суд першої інстанції поклав в основу рішення заперечення у відзиві відповідача, які не мають жодних конкретних підстав, ґрунтуються на непідтверджених обставинах та неправильному застосуванню ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», де виражена хибна позиція про те, що ст.50 даного Закону не передбачає зняття арешту з майна за наслідками закінчення виконавчого провадження на підставі п.2 ст.47 Закону (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) також не приймаються судом до уваги. Дійсно стаття 50 Закону (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) містить застереження, що арешт, накладений на майно боржника знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення тощо, проте позивачем не взято до уваги, що такі дії здійснюються з закінченням виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією і проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав. В даному ж випадку виконавчий документ було повернуто стягувачеві та самою постановою встановлена можливість повторного подання даного виконавчого листа до виконання. Апеляційний суд звертає увагу позивача, що борг по виконавчому листу №2/2506/468/11 ним сплачено не було, в той же час пункт 2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачав, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Разом з тим, завершення виконавчого провадження з цих підстав не позбавляло стягувача його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених цим Законом.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин у даній справі. Доводи позивача проаналізовані судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження при розгляді апеляційної скарги.

Заперечення ПАТ «КБ «Надра», викладені у відзиві на апеляційну скаргу є слушними і такими, що судом апеляційної інстанції приймаються у повному обсязі.

Оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому, відповідно до положень ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 30 травня 2019 року.

Головуючий: Судді: