ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року

м. Харків

Справа № 640/7654/14-ц

Провадження № 22-ц/818/2035/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Бровченка І.О.,

суддів: Бурлака І. В. Колтунової А. І.,

за участю секретаря - Прокопчук І.В.,

учасники справи:

стягувач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

боржник - ОСОБА_2 ,

заінтересована особа - Київський відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Волік Ольги Віталіївни на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2018 року в складі судді Золотарьової Л.І.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року державний виконавець Ярошенко В.В. звернувся до суду з поданням, у якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_2 до виконання зобов`язань, покладених на неї за виконавчим листом №640/7654/14-ц виданим 05.03.2015 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитом, 3% річних та інфляційні втрати в загальній сумі 756381 грн. 11 коп.

Подання мотивовано тим, що у на виконанні Київського ВДВС міста Харків ГТУЮ знаходиться виконавче провадження 47496154 з виконання виконавчого листа №640/7654/14-ц. Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцем 05.05.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження". Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити майно належне боржнику на праві власності відсутнє. Також встановлено, що боржник має відкриті рахунки в банках та інших фінансових установах проте кошти на рахунках відсутні. Виконавцем 29.12.2017 на адресу боржника надсилались виклики (копії додаються) щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклики не з`явилася, про причини неявки не повідомив виконавця виклики отримано особисто. Боржник неодноразово перетинала державний кордон України, ОСОБА_2 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2018 року подання державного виконавця Київського ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 задоволено.

Суд вирішив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Московським РВ УМВС України в Харківській області 05.12.1996 р., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , - до виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.09.2014 року (виконавчий лист №640/7654/14-ц виданий судом 05.03.2015 року) про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитом, 3% річних та інфляційні втрати в загальній сумі 756381 грн. 11 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Волік О.В. просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні подання державного виконавця, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що ухилення боржника від виконання зобов`язань за виконавчим провадженням не доведено, відсутність доведеності належними та допустимими доказами факту обізнаності боржника ОСОБА_2 щодо наявності відкритих виконавчих проваджень, оскільки постанови про відкриття виконавчих проваджень ОСОБА_2 не отримувала.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлені законом.

За правилами статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-УШ «Про виконавче провадження» (тут і далі - в редакції, чинній на час спірних правовідносин) державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад розумності строків виконавчого провадження.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 19 частини 2 статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-УШ «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов`язаний звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 05 березня 2015 року Київським районним судом м. Харкова у цивільній справі виданий виконавчий лист №640/7654/14-ц про стягнення в солідарному порядку в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитом, 3% річних та інфляційні втрати в загальній сумі 756381, 11 грн.

На підставі вказаного виконавчого листа Постановою державного виконавця Київського ВДВС м. Харків від 05 травня 2015 року відкрито виконавче провадження ВП №47496154.

21.06.2012 року Дніпропетровським районним судом м. Києва у цивільній справі виданий виконавчий лист №2604/8127/2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 1131475, 62 грн та 11714, 75 грн витрат.

На підставі вказаного виконавчого листа Постановою державного виконавця Київського ВДВС м. Харків від 13 вересня 2012 року відкрито виконавче провадження ВП №34267297.

Постановою державного виконавця Київського ВДВС м. Харків від 02.06.2017 року об`єднано виконавчі провадження №34267297, №47496154 у зведене виконавче провадження.

Постанови про відкриття виконавчих проваджень направлені боржнику ОСОБА_2 , за адресою вказаною у виконавчому листі.

Згідно з ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року N606-XIV (чинного на час відкриття виконавчого провадження) боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Постановами державного виконавця від 18.11.2013 та 12.05.2015 накладені арешти на все майно боржника ОСОБА_2 та заборона його відчуження.

Постановою державного виконавця від 12.05.2015 та 06.12.2016 накладені арешти на грошові кошти боржника на банківських рахунках.

Постановою державного виконавця від 02.06.17 об`єднано виконавчі провадження № 34267297, № 47496154 у зведене виконавче провадження.

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.11.2018, нерухомого майна за боржником не зареєстровано, накладено обтяження у виді арешту майна.

Згідно з відповідями Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду, відсутні відомості щодо отримання боржником доходів, не перебуває на пенсійному обліку, за трудовими та цивільними договорами не працює, транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Відповідно до відомостей щодо реєстрації місця проживання станом на 19.07.2017, боржник ОСОБА_2 з 2006 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

29.12.2017 державним виконавцем направлено боржнику виклик, у якому зобов`язано з`явитися до державного виконавця, зобов`язано боржника надати:

пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, а також повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання;

достовірні відомості про доходи та місце роботи, на підтвердження чого надати довідку з місця роботи;

достовірні відомості про кошти у гривнях та іноземній валюті, інші цінності (дорогоцінні метали, ювелірні вироби тощо), у тому числі про кошти на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах, про рахунки в цінних паперах у депозитарних установах, що знаходяться на території України та за її межами, з зазначенням назви відповідної установи та її адреси, на підтвердження чого надати копії відповідних договорів або інших документів;

достовірні відомості про майно, у тому числі про майно, що перебуває у спільній власності (місцезнаходження, технічна характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих документів про відповідне право;

достовірні відомості про майно, що перебуває в заставі/іпотеці або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні від інших осіб (місцезнаходження майна, його характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих договорів та додатків до них;

достовірні відомості про майнові права, на які може бути звернено стягнення, зокрема частки у статутному капіталі юридичних осіб, в тому числі майнові права, що є предметом застави/іпотеки, з наданням копій підтверджуючих документів;

копії паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду з кордон;

довідку про склад сім і;

документи щодо зареєстрованих осіб в житлових будинках, квартирах, що належать на праві приватної та/або спільної власності;

повідомлено про обов`язок письмово повідомляти про повне чи часткове самостійне виконання рішення, виникнення обставин, що зумовлюють обов`язки зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну реєстрації), а також про зміну місця роботи.

Роз`яснено, що за невиконання законних вимог виконавця, порушені вимог закону винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Вказану вимоги державного виконавця боржник отримала особисто 27 січня 2018 року, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про вручення.

Однак, жодної вимоги державного виконавця боржник не виконала до теперішнього часу, не надала та не повідомила державному виконавцю вказані відомості протягом 10-тимісців; не повідомила про повне чи часткове самостійне виконання рішення.

Доказів виконання вимог державного виконавця не було і надано під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно з відповіддю Державної прикордонної служби від 26.12.2017 року, боржник неодноразово перетинала державний кордон України з січня 2013 року по 12.12.2017 року (зокрема, Рим-Київ, Харків-Стамбул, Шарм-Єль-Шейх-Харків, Пекін, Афіни, Барселона, Дубай, тощо). ОСОБА_2 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

23.02.2018 державним виконавцем за участі понятих здійснено вихід за місцем реєстрації боржника ОСОБА_2 , однак двері будинку ніхто не відчинив, майно, на яке можливо було б звернути стягнення, не виявлено; виклик державного виконавця залишено в поштовій скриньці. Вказані дії зафіксовані актом від 23.02.2018 року.

Рішення суду до теперішнього часу не виконано боржником.

Державний виконавець вживав передбачених статтями 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження» заходів, спрямованих на примусове виконання судового рішення щодо фактичного виконання рішення.

Оскільки на момент звернення до суду з поданням факт ухилення (бездіяльність) боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, вже відбувся і був об`єктивно наявним, що вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції обґрунтовано визнав це достатнім для задоволення подання.

Дії боржника у виконавчому провадженні вказують на фактичне ухилення (бездіяльність боржника) його від виконання рішення суду.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні свідчить невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб тощо.

Боржник ОСОБА_2 , будучи обізнаною про наявність рішення Київського районного суду м. Харкова від 24.09.2014 року у справі №640/7654/14-ц щодо стягнення з неї заборгованості кредитної заборгованості (в матеріалах справи наявні заяви та заперечення ОСОБА_2 проти позову), однак рішення суду до теперішнього часу (протягом чотирьох років) не виконала.

Також боржник ОСОБА_2 жодної вимоги державного виконавця, яку отримала особисто 27.01.2018 року, не виконала до теперішнього часу, не надала та не повідомила державному виконавцю вказані відомості протягом 10-тимісців; не повідомила про повне чи часткове самостійне виконання рішення, яке набуло законної сили ще 03.11.2014 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Посилання представника боржника на те, що відсутні підстави для тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України, оскільки державним виконавцем не доведено факту його ухилення від виконання рішення суду, не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того зміст норм Закону України «Про виконавче провадження» передбачає юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань; покладених на нього рішенням, є оціночним поняттям.

Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Можливість застосування до боржника обмеження у праві виїзду за кордон або відсутність підстав для цього не пов`язуються прямо із обсягом здійснення виконавцем інших заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду. Законодавчих перешкод для одночасного застосування різних заходів із метою виконання рішення суду немає, а відповідні факти оцінюються в сукупності в кожному конкретному випадку з урахуванням дійсних обставин виконавчого провадження, дій (бездіяльності) боржника тощо. Водночас сторони виконавчого провадження (зокрема, боржник) не позбавлені права і можливості діяти за наявності для того підстав у виконавчому провадженні встановленим порядком з урахуванням зміни обставин, ступеня виконання рішення, наявності підстав для такого виконання, ставити питання про скасування обмежень тощо.

Дослідивши матеріали справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції надана належна оцінка доказам у справі, висновки суду відповідають обставинам справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 382-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Волік Ольги Віталіївни залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 травня 2019 року.

Головуючий - І.О. Бровченко

Судді : І.В. Бурлака

А.І. Колтунова