Номер провадження 2/243/902/2019
Номер справи 243/1535/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

«28» лютого 2019 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Кобець О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він, 19 жовтня 2018 року уклав договір з ОСОБА_2, відповідно до якого передав кошти ОСОБА_2 у розмірі 2000,00 грн., а ОСОБА_2 зобовязався встановити навіс на стоянці за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Кримська, 40 для його автомобіля. У разі невиконання умов договору до 01 листопада 2018 року, ОСОБА_2 зобовязався повернути кошти за вирахуванням 300,00 грн. з початкової суми за користування 1 стоянковим містом протягом жовтня, що складає 1700,00 грн. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки.

За закінченням зазначеного терміну у розписці відповідач не виконав умов договору та не повернув вищезазначену суму, тому ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 повинен йому сплатити моральну шкоду, яка була завдана йому відповідачем внаслідок порушення його прав неправомірними діями.

Просить суд, стягнути з ОСОБА_2 на його, ОСОБА_1, користь заборгованість за Договором від 19 жовтня 2018 року у розмірі 1700,00 грн., моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у строк до 28 лютого 2019 року надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. (а.с. 9).

У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_2 своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість, а позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів.

У відповідності до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» «Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобовязують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обовязків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 43, 81 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобовязана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

В судовому засіданні встановлено, що 19 жовтня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, було укладено договір, відповідно до якого ОСОБА_2 03 жовтня 2018 року взяв у ОСОБА_1 гроші у розмірі 2000,00 грн. на установку навісу стоянки по вул. Кримскій,40 в місті Словянську Донецької області. Також зазначено, що ОСОБА_2МС. зобовязується встановити навіс до 01 листопада 2018 року, та у разі невиконання даної вимоги, зобовязався повернути гроші 01 листопада 2018 року у розмірі 1700,00 грн. (а.с. 4).

Із змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що даний договір є договором підряду.

У відповідності умов Договору виконавець ОСОБА_2 зобовязаний виконати роботи, а саме: встановити навіс, у строк до 01 листопада 2018 року (а.с. 4).

Відповідно до ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу; договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Відповідно до статті 843 ЦПК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б одна із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 530 ЦК України, - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт порушення з боку відповідача вищезазначених норм законодавства, шляхом невиконання зобов'язань встановлених Договором на виконання послуг від 19 жовтня 2018 року - є перед судом доведеним.

Позивач вказує на оплату замовлених послуг на установку навісу по вул. Кримська, 40, в місті Словянську Донецької області у розмірі 2000,00 грн. та просить суд стягнути з відповідача цю суму за вирахуванням 300 грн. орендної плати за стоянку автомобіля, що складає 1700,00 грн.

Договір на виконання послуг 19 жовтня 2018 року було укладено у вигляді розписки, у якій ОСОБА_2 власноруч зазначив, що отримав від ОСОБА_1 гроші у розмірі 2000 грн., в рахунок установки навісу на стоянці, тому факт отримання грошей ОСОБА_2 в судовому засіданні знайшло своє документальне підтвердження (а.с. 4).

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_2 не виконав умови договору та не встановив навіс, а також не надав суду доказів виконання умов договору, суд приходить до переконання, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь грошових коштів у розмірі 1700,00 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про стягнення суми моральної шкоди, суд вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, чи близьких родичів. При призначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом роз'яснень, наданих у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як встановлено в с удовому засіданні, ОСОБА_1 будь-які підтвердження факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру не надав, а також не вказав з чого він виходив при розрахунку моральної шкоди, а тому суд приходить до переконання, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн. не підлягає задоволенню, оскільки така шкода є недоведеною позивачем.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 % відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2019 року складає 1921,00 грн.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн. 00 коп. (а.с.1).

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 у розмірі 1700,00 грн.

Отже процентне співвідношення задоволених вимог становить 63 % (( 1700 грн. задоволені вимоги) / ( 2700 грн. заявлені позовні вимоги )*100%).

З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 484,09 грн. (768,40 грн. сплачений судовий збір * 63 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача ОСОБА_2 витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 484,09 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 12, 13, 128, 131, 133, 141, 259, 264, 265, 68, 280-283 ЦПК, ст. ст. ст. ст. 15, 16, 22, 23, 547, 549,530, 570, 651, 846, 638, ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 заборгованість за Договором від 19 жовтня 2018 року у розмірі 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот грн.00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 витрати по сплаті судового збору у розмірі 484,09 грн. (чотириста вісімдесят чотири грн.09 коп.).

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - відмовити у звязку з відсутністю підстав.

Копію даного рішення після набрання ним чинності надіслати до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повне судове рішення складено 28 лютого 2019 року.

Головуючий:

суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_3