ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1900/19 Справа № 214/7652/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Попов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк"

на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та просив суд стягнути з відповідача на свою користь 28482 грн. 69 коп. у рахунок погашення заборгованості, що виникла внаслідок порушення відповідачем зобов`язань за Кредитним договором №500504572 від 28.07.2014 року (а.с.1-2).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволенні.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №500504572 від 28.07.2014 року суму заборгованості у розмірі 28482 грн. 69 коп., яка складається з наступного: 17854 грн. 14 коп. - заборгованість за кредитом; 3374 грн. 36 коп. - заборгованість по відсоткам; 4854 грн. 19 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 2400 грн. - штраф.

Розстрочено виконання судового рішення в частині стягнення заборгованості строком на шістдесят місяців шляхом стягнення суми боргу з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» рівними частками по 474 грн. 71 коп. щомісяця.

Також вирішено питання щодо судових витрат (а.с. 71-73).

В апеляційній скарзі ПАТ «Альфа-Банк» просить скасувати рішення суду в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні цієї заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неврахування того, що розстрочка виконання рішення суду допускається лише у виняткових випадках, а відповідач не довела наявність у неї таких обставин, які б дали можливість розстрочити виконання рішення суду. Крім того, зазначає, що відповідач здійснила єдиний платіж за кредитним договором лише 14.08.2014 року, що свідчить про намір відповідача не виконувати рішення суду взагалі (а.с. 79-83).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апелянт фактично в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення в частині розстрочки виконання судового рішення, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість вищевказаного рішення суду першої інстанції в цих межах. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом - не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. .

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року судам роз`яснено, що відповідно до статті 217 ЦПК України (в редакції 2004 року) суд, який ухвалив рішення, не звернуте до негайного виконання, за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, може забезпечити його виконання, про що зазначає в резолютивній частині рішення, за правилами забезпечення позову, встановленими статтями 151-153 ЦПК України (в редакції 2004 року). Проте, таке забезпечення виконання рішення підлягає застосуванню лише після набрання ним законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач ОСОБА_1 не зверталася із відповідним письмовим клопотанням щодо розстрочення виконання рішення суду, однак, у судовому засіданні усно повідомила суд про її скрутний матеріальний стан та просила розстрочити виконання рішення суду строком на п`ять років (а.с. 71).

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дане клопотання має бути розглянуте судом.

Так, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі, а Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Delcourt v. Belgium» зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення", тобто, зважаючи на відсутність у ЦПК України вимог щодо форми та змісту клопотання про розстрочку виконання рішення суду, заявлене відповідачем усне клопотання з цього приводу має бути розглянуте судом, що забезпечить ОСОБА_1 вільний доступ до правосуддя.

При цьому, правові підстави для розстрочення рішення суду визначено статтею 435 ЦПК України, в якій зазначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Згідно із ч.1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Таким чином, системне тлумачення вищевикладених норм права дає підстави дійти висновку, що розстрочка виконання рішення суду може бути надана лише за наявності відповідного мотивованого клопотання зацікавленої сторони та за наявності для цього виключних обставин, що ускладнюють його виконання або роблять його неможливим у строк, встановлений судовим рішенням чи загальними правилами примусового виконання.

За своїм змістом розстрочка виконання рішення застосовується у виключних випадках та розстрочено може бути виконання рішення суду, яке не було ухвалено у зв`язку з невиконанням зобов`язань зі сплати періодичних платежів.

Кредитні зобов`язання є зобов`язаннями боржника щодо періодичного повернення взятого кредиту протягом певного строку або шляхом встановлення певних періодичних платежів.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11 січня 2017 року стягнута сума за порушення відповідачем зобов`язання зі сплати періодичних платежів за кредитним договором, що свідчить про неможливість сплати боржником періодичних платежів.

За таких обставин не може бути надана розстрочка платежу, стягнутого у вигляді одноразової суми за порушення зобов`язань по сплаті періодичних платежів, до того ж без наявності підстав, визначених положенням 435 ЦПК України, а тому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині, які на її думку є обґрунтованими.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо розстрочення виконання судового рішення в частині стягнення заборгованості строком на шістдесят місяців шляхом стягнення суми боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» рівними частками по 474 грн. 71 коп. щомісяця є помилковим та до такого висновку суд першої інстанції прийшов з порушенням норм процесуального права, які, згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, є обов`язковою підставою для скасування рішення суду в цій частині.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості не оскаржується, а тому колегія суддів не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині, адже, згідно з вимогами частини 1 статті 367 ЦПК України і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк», скасувати рішення суду в частині розстрочки його виконання та відмовити у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" - задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року в частині розстрочення виконання судового рішення строком на шістдесят місяців шляхом стягнення суми боргу з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства«Альфа-Банк» рівними частками по 474 грн. 71 коп. щомісяця - скасувати.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: