Справа № 266/1174/19
Провадження № 2/266/511/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Федотової В.М.,

за участі секретаря судового засідання Шишханової К.Р.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що відповідно до заповіту посвідченого державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори Колеснік Л.В. - 15.04.2016 року ОСОБА_3 заповів їй - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартиру АДРЕСА_1 . Квартира АДРЕСА_1 була приватизована 19.06.1992 року: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в рівних частках кожний. 15 грудня 1997року всі ці зазначені особи отримали свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яке було видане Управлінням міського майна м. Маріуполя, та про що було зроблено запис в реєстрову книгу під №4495, а 05.03.1998р. право власності було зареєстровано у МКП «Маріупольське БТІ» за №36934. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , і ОСОБА_4 - її донька , була єдиним спадкоємцем першої черги за законом після її смерті. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 02 лютого 1969року постійно проживали разом в квартирі АДРЕСА_1 , і таким чином на час смерті спадкодавця спадкоємиця ОСОБА_4 фактично вступила у права спадкування, що відповідає вимогам ст. 549 ч.1п.1 ЦК України (в редакції 1963року). ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, що підтверджено відповідним свідоцтвом про смерть. ОСОБА_3 чоловік ОСОБА_4 , був спадкоємцем першої черги за законом після смерті дружини. ОСОБА_3 також з 02.02.1969 року постійно проживав у спірній квартирі, разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5

ОСОБА_3 , проживаючи на час смерті ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 , та продовжуючи проживати в зазначеній квартирі і після смерті дружини фактично прийняв спадщину після її смерті у виді той частки майна, що їй належала, а саме Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , але належним чином не оформив свої права спадкоємця. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер, про що було зроблено відповідний актовий запис в Приморському районному в м. Маріуполі відділі реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ Донецькій області під №8 від 03.01.2018року. Позивачка вражає, що на день смерті її свекру - ОСОБА_3 належало ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , з яких ј частка належала йому на підставі свідоцтва про право власності в результаті приватизації квартири, а Ѕ частка прийнята у спадщину після смерті дружини ОСОБА_4 , але без відповідного документального оформлення. 21 травня 2018року позивачка звернулась до Другої маріупольської нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 при наявності заповіту на її ім`я. 22 грудня 2018року державний нотаріус зазначеної нотаріальної контори видав їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ј частку спадкової квартири, яка належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності в результаті приватизації. 12 лютого 2019року державний нотаріус Другої маріупольської нотаріальної контори Старостенко Л.Г. видав позивачці постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з неможливістю встановити родинні відносини між ОСОБА_5 та її донькою ОСОБА_4 оскільки за життя останні неодноразово змінювали прізвища, а по наявниим документам, що надала позивачка нотаріус не змогла встановити родинний зв`язок . Позивачка ,з посиланням на надані до суду документи, які підтверджують підстави та послідовність зміни прізвищ за життя ОСОБА_4 та її матері ОСОБА_5 , просила задовольнити її позов , визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , оскільки вважає, що він фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини, але належним чином не оформив.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу у її відсутність, позов задовольнити .

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, надав заяву в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнав у повному обсязі , не заперечував проти задоволення позову , просив справу розглянути без його участі.

Суд, дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх у своїй сукупності з нормами діючого законодавства, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та ухвалення рішення під час підготовчого розгляду справи з огляду на наступне.

Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що згідно свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 15 грудня 1997 року, виданого Управлінням міського майна м. Маріуполя та зареєстрованого у МКП «Маріупольське БТІ» за №36934- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є власниками вищевказаної квартири . (а.с.7).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 11.01.2003 року, виданого відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . (а.с.8)

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 08.06.2015 року, виданого Приморським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . (а.с.9).

З 02.02.1969 року і на момент смерті ОСОБА_5 - ОСОБА_4 і ОСОБА_5 проживали разом у квартирі АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_4 продовжила проживати в цій квартирі, що підтверджено особистим рахунком № НОМЕР_3 зазначеної квартири з Приморського ЖЕК(а.с.25)

Згідно положень пункту 1 ч. 1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), які діяли на момент смерті ОСОБА_5 визнається, що спадкоємець прийняв спадщину : 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері - ОСОБА_5 , яка складалася з 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, але документально за життя не оформила свої права.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 03.01.2018 року виданого Приморським районним у мсті Маріуполі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.10).

ОСОБА_3 - чоловік ОСОБА_4 , був спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , що відповідає ст.1261 ЦК України.

З 02.02.1969 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4 проживали разом у квартирі АДРЕСА_1 , на момент смерті ОСОБА_4 вони проживали разом і після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_3 продовжив проживати в цій квартирі, що підтверджено особистим рахунком № НОМЕР_3 зазначеної квартири з Приморського ЖЕК(а.с.25)

Згідно відповідей наданих Департаментом адміністративних послуг від 31.05.2018 року, ОСОБА_3 , був зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 з 02.02.1969 року. (а.с. 77).

ОСОБА_3 заяви про відмови від спадщини після смерті дружини ОСОБА_4 не подавав в порядку ст.1273 ЦК України.

Таким чином , ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті своєї дружини - ОСОБА_4 , яка складалася з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , але документально не оформив свої права.

Відповідач ОСОБА_2 , який є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , на момент смерті ОСОБА_4 разом з матір`ю не проживав, у встановлений законом термін шість місяців не подавав заяву про прийняття спадщини, і згідно положень ч.1 ст.1272 ЦК України вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4

Відповідно до заповіту посвідченого держаним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори Колеснік Л.В.- 15.04.2016 року ОСОБА_3 заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартиру АДРЕСА_1 . (а.с.58)

22.12.2018 року держаний нотаріус Другої маріупольської державної нотаріальної контори Старостенко Л.Г. видав свідоцтво про право на спадщину на ј частки двокімнатної квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 , після смерті ОСОБА_3 (а.с.12).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив, про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, держаний нотаріус Другої маріупольської державної нотаріальної контори - Колеснік Л.В. від 12.02.2019 року відмовив ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, після померлого ОСОБА_3 на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , що належала дружині ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадщину після смерті якої ОСОБА_3 прийняв, але не оформив свої спадкові права на зазначену частку квартири, у зв`язку із відсутністю підтвердження родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.15-18).

Стосовно підтвердження родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - позивачка надала свідоцтво про народження ОСОБА_6 НОМЕР_5 НОМЕР_6 видане Маріупольським Міськ ЗАГС 22.04.1941року. Батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.19)

Позивачкою було надано рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 квітня 1996року, яким встановлено послідовність зміни прізвища ОСОБА_4 з дівочої « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 » при укладенні шлюбу в 1961році з ОСОБА_11 (а.с. 24)

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також позивачкою було надано свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_7 між ОСОБА_3 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_8 року , та зміну прізвища ОСОБА_10 на ОСОБА_13 (а.с.22)

Щодо зміни прізвища матері ОСОБА_4 з « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_15 » - позивачкою було надано копію свідоцтва про одруження НОМЕР_8 від 26.03.1968 року видане Будинком шлюбу м. Жданова шлюб було укладено 26 березня 1968року між ОСОБА_16 та ОСОБА_8 1941року народження (а.с.20)

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_5 , що підтверджено відповідними документами, а зміну прізвища рішенням суду . ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5 на ј частку спірної квартири в силу ст.549 ЦК України (в редакції 1963року) , а саме фактично вступила в права володіння та управління . ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_4 в прядку ч.3 ст.1268 ЦК України.

Відповідно до п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

За наведених обставин у інший спосіб, крім як за рішенням суду, ОСОБА_1 яка є, як спадкоємцем за заповітом, так і власником частини майна, не може реалізувати своє право, в тому числі на прийняття спадщини, тому з метою захисту спадкових прав позивача та прав на володіння своїм майном, суд задовольняє позов в повному обсязі, оскільки позов не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись, ст.ст. 13,82, 263-265, 268, 272, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16,182, 319,321,328,392, 1261 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На рішення може бути подано апеляцію до Донецького Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Федотова В. М.