Справа № 727/9742/18
Провадження № 4-с/727/5/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Ільчук М.В.

учасників справи:

представника скаржника АТ ОСОБА_1 Аваль - ОСОБА_2,

представника, адвоката заінтересованої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, залі суду № 2 приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за скаргою Акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль до старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції ОСОБА_5, заінтересована особа ОСОБА_3, про визнання незаконними дій державного виконавця та зобовязання вчинити дії, В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство ОСОБА_1 Аваль (далі - Скаржник) звернувся до суду зі скаргою до старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції ОСОБА_5 (далі державний виконавець) про визнання незаконними дій державного виконавця, що полягали у прийнятті постанови від 30.07.2018 про закінчення виконавчого провадження №54634243 та її скасування, а також визнання цих дій такими, що порушують права скаржника; визнання незаконним вилучення державним виконавцем з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно обтяження за № 22777336 від 11.10.2017 та відновлення зазначеного запису; зобовязання державного виконавця винести постанову про відновлення виконавчого провадження. Заінтересованою особою у даній справі є ОСОБА_3 (далі боржник).

Скаржник вимоги мотивує тим, що державний виконавець незаконно прийняв постанову від 30.07.2018 про закінчення виконавчого провадження №54634243 по примусовому виконанню виконавчого листа від 07.11.2011 про стягнення з боржника на користь скаржника грошових коштів. Вважає, що постанова Апеляційного суду Чернівецької області від 11.04.2018 року у справі №2-393/11 про скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.04.2017 про поновлення строку на предявлення виконавчого листа від 07.11.2011 до виконання не є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Крім того, у відповіді на відзив зазначає, що рішення суду на підставі якого видано виконавчий лист від 07.11.2011 року є набрало законної сили та є чинним, а тому підлягає обовязковому виконанню. Доводи державного виконавця про те, що скаржник може повторно отримати виконавчий лист на виконання зазначеного рішення суду про стягнення з боржника коштів є безпідставними.

За таких обставин вказані вище дії державного виконавця є незаконними, такими що суперечать положенням ст. 129-1 Конституції України, 39 ЗУ Про виконавче провадження , а тому на підставі ст. 41, 74 ЗУ Про виконавче провадження, ст. 441 ЦПК України просить скаргу задовольнити в повному обсязі.

У відзиві державний виконавець вимоги викладені у скарзі не визнав. Зазначив, що діяв відповідно до вимог ст. 39, 40 ЗУ Про виконавче провадження. Після отримання копії постанови Апеляційного суду Чернівецької області про скасування ухвали Шевченківського районного суду про поновлення предявлення до виконання виконавчого листа від 07.10.2017, яка була підставою для прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець правомірно закінчив виконавче провадження та припинив арешт накладений на майно (кошти) боржника.

В судовому засіданні в режимі відео конференції, представник скаржника заявлені вимоги підтримала в повному обсязі і просила вимоги задовольнити в наданих суду поясненнях посилалася на обставини викладені в скарзі.

У наданих суду поясненнях, представник заінтересованої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4, вимоги скарги не визнала, зазначивши, що оскільки ухвала від 24.04.2017 про поновлення строку предявлення виконавчого листа від 07.11.2011 року було скасовано постановою суду апеляційної інстанції від 11.04.2018, то державний виконавець правомірно закінчив виконавче провадження на підставі п.5 ч.1 ст.39 ЗУ Про виконавче провадження . У звязку з викладеним, просить у задоволенні скарги АТ ОСОБА_1 Аваль відмовити.

В судове засідання особа, дії якої оскаржують ся ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи суду, в порядку ст. 439 ЦПК України, надала заяву по розгляд справи у її відсутність.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, вивчивши та проаналізувавши надані суду письмові докази, дійшов висновку, що скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Судом установлено наступне. 07.11.2011 на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.10.2011 у справі №2-393/2011 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 коштів на користь ПАТ ОСОБА_1 Аваль. Строк подачі виконавчого листа до виконання встановлено до 29.10.2012. (а.с.7).

Зазначений вище виконавчий лист скаржником до примусового виконання в органи ДВС не предявлявся, оскільки велися переговори щодо добровільного погашення заборгованості.

31 травня 2018 державним реєстратором проведено державну реєстрацію нової редакції статуту скаржника за якою змінено тип акціонерного товариства скаржника з публічного на приватне акціонерне товариство, змінено повне найменування банку з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль на Акціонерне товариство ОСОБА_1 Аваль, що підтверджується п.1.3 статуту (а.с. 28-29).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.04.2017 у справі №2-393/11 задоволено заяву скаржника про поновлення строку для предявлення виконавчого листа від 07.11.2011 до виконання (а.с.17-18).

За заявою скаржника від 22.08.2017 (а.с. 5-6) старшим державним виконавцем Чернівецького міського ВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54634243. До заяви скаржника були долучені оригінал виконавчого листа та копія ухвали суду від 24.04.2017 у справі №2-393/11.

11.04.2018 постановою Апеляційного суду Чернівецької області у справі №2-393/11 скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.04.2017, у задоволенні заяви скаржника про поновлення строку для предявлення виконавчого листа від 07.11.2011 до виконання відмовлено (а.с. 19-21). Зазначена постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили і є чинною.

Іншого судового рішення, яким би поновлено строк на предявлення виконавчого листа від 07.11.2011 року до виконання, сторонами суду не надано.

30.07.2018 ОСОБА_3 подав державному виконавцю заяву про закінчення виконавчого провадження №54634243, до якої долучив оригінали рішення суду першої та апеляційної інстанцій у справі №2-393/11 від 24.04.2017 та 11.04.2018 (а.с.60-61).

30.07.2018 державний виконавець прийняв постанову у ВП №54634243 про закінчення виконавчого провадження керуючись положеннями п.5 ч. 1 ст. 39 , ст. 40 ЗУ Про виконавче провадження , припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 8).

11.09.2018 скаржник отримав інформацію про закінчення виконавчого провадження №54634243 з автоматизованої системи виконавчих проваджень (а.с. 9-10).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна №112895258 від 05.02.2018 вбачається, що 11.10.2017 Чернівецьким міським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ в Чернівецькій області накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_3, номер запису 22777336 (а.с. 12).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна №137060197 від 10.09.2018 вбачається, що запис № 22777336 арешт всього нерухомого майна ОСОБА_3 - відсутній.

Виходячи з вищенаведених доказів досліджених в їх сукупності, суд дійшов висновку, що спір виник з приводу дій державного виконавця, що полягали у прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна боржника.

Відповідно до положень ст. 12, 13, 80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 22 ЗУ Про виконавче провадження (в редакції від 04.06.2011, що діяла на час видання виконавчого листа від 07.11.2011) виконавчі документи видані на виконання рішення суду можуть бути пред'явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Про це ж зазначено і у виконавчому листі від 07.11.2011, де вказано що строк предявлення зазначеного виконавчого документа до виконання до 29.10.2012 року. Відповідно до ч. 6 ст. 12 ЗУ Про виконавче провадження (в редакції статті закону від 03.10.2017) стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Поновлення судом строку предявлення виконавчого документа до виконання, є підставою для відкриття виконавчого провадження, що випливає з суті положень ст. 129-1 Конституції України.

Отже, з системного аналіз зазначених вище норм та ст. 26 ЗУ Про виконавче провадження випливає, що виконавчий документ підлягає прийняттю до примусового виконання у строк встановлений законом. У разі пропуску встановленого законом строку, такий виконавчий документ може бути прийнятий і підлягає виконанню лише у разі поновлення пропущеного строку.

Тобто, підставою для прийняття для примусового виконання виконавчого документа, строк предявлення до виконання якого пропущений, є подання стягувачем до органу примусового виконання рішень: - оригіналу виконавчого документа; - ухвали суду про поновлення пропущеного строку предявлення вказаного виконавчого документа до виконання; - документ що підтверджує сплату авансового внеску. За відсутності одного із зазначених вище документів, виконавче провадження не може бути розпочато.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ Про виконавче провадження (в редакції, що діяла на 30.07.2018) виконавче провадження підлягає закінченню у випадку скасування або визнання не чинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Пунктом 5 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження", як самостійну підставу для закінчення виконавчого провадження визнає скасування або визнання не чинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ. У звязку цим, за аналогією закону, у разі, якщо виконавчий лист уже предявлено до виконання за правилами ч.6 ст.12 Закону після поновлення на це строку і до скасування судового рішення про його поновлення, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає.

Отже, як вбачається з наведених вище досліджених доказів, суди обох інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що скасування Ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.04.2017 р. про поновлення строку на предявлення виконавчого листа №2-393/11 виданого 07.11.2011 р., тобто скасування одного з рішень Шевченківського районного суду м. Чернівці, що стали підставою для видачі виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження, що визначена в п.5 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючи, що постановою Апеляційного суду Чернівецької області відмовлено скаржнику у задоволенні заяви про поновлення строку на предявлення виконавчого документа від 07.11.2011 до виконання та скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.04.2017, підстава для прийняття до виконання та примусового виконання зазначеного виконавчого листа відпала.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_3 правомірно звернувся в Перший ВДВС із завою про закінчення виконавчого провадження, у звязку із скасуванням Ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.04.2017 р. про поновлення строку на предявлення виконавчого листа №2-393/11 виданого 07.11.2011 р., при цьому державному виконавцю було надано всі вище перелічені судові рішення, оскільки Апеляційним судом Чернівецької області було скасовано одне з рішень Шевченківського районного суду м. Чернівці, що стали підставою для видачі виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до положень ст. 40 ЗУ Про виконавче провадження у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження відповідали вимогам ст. 18, 39, 40 ЗУ Про виконавче провадження та ст. 19 Конституції України.

Щодо аргументів скаржника про те, що державний виконавець зобовязаний виконувати судові рішення незалежно від того чи пропущений строк предявлення виконавчого листа до виконання, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 3.1 Рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року справа №17-рп/2010, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Отже, закріплення нормами ЗУ Про виконавче провадження строків предявлення виконавчих документів до виконання є реалізацією законодавцем принципу правової визначеності (передбачуваності застосування норм права). При чому, визначення таких строків виконує функцію аналогічну інституту позовної давності , дисциплінуючи стягувача та унеможливлюючи тримання в постійній невизначеності боржника.

Оскільки предметом розгляду у даній справі є правомірність дій державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження, а не визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд не бере до уваги надані учасниками справи аргументи щодо цього питання та надані ними відповідні судові рішення.

Згідно статті 9 Закону України «Про виконавче провадження», Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов»язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Державні органи, органи місцевого самоврядування, нотаріуси, інші суб»єкти при здійсненні ними владних управлінських функцій відповідно до законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, у разі звернення особи за вчиненням певної дії щодо майна, що належить боржнику, який внесений до Єдиного реєстру боржників, зобов»язані не пізніше наступного робочого дня повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про майно, щодо якого звернулася така особа.

Банки у разі відкриття рахунку на ім»я фізичної особи, внесеної до Єдиного реєстру боржників, у тому числі через відокремлені підрозділи банку, або закриття рахунку такою особою зобов»язані у день відкриття або закриття рахунку повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

З аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження», слід дійти висновку, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження державним чи приватним виконавцем особа-боржник вже є формально обмеженою у своєму праві розпорядження майном, оскільки будь-який державний орган, орган місцевого самоврядування зобовязаний проводити перевірку Єдиного реєстру боржників щодо особи, яка звертається за проведенням відчуження певного майна та у разі виявлення у даному реєстрі невідкладно повідомляти виконавця, який веде виконавче провадження, про факти звернення такого громадянина.

А отже, законодавець приймаючи дану норму вважав обмеження боржника у праві розпорядження своїм майном співмірним з обсягом вимог за будь-яким судовим рішенням. Постанова виконавця про накладення арешту на майно боржника є аналогічним забезпеченням виконання судового рішення та запобігання відчуженню боржниками майна і виходячи з норми статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» може вважатися співмірним засобом забезпечення реального виконання судового рішення з обсягом вимог за виконавчим документом. Крім того, у постанові про накладення арешту на майно боржника від 21.09.2018 р. чітко визначено суму звернення стягнення, в межах якої і накладається арешт на майно боржника. Накладення арешту на майно боржника ніяким чином не обмежує право власника на вільне володіння та користуванням своїм майном. Обмежується лише право на розпорядження, а точніше право на відчуження майна лише на період наявності невиконаного судового рішення.

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов»язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судового рішення сфера регулювання ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року, в якому ЄСПЛ зазначив, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні п. 1 ст. 1 Протоколу № 1).

Фактичне повне виконання судового рішення є запорукою ефективності правосуддя в державі. Це відображено у багатьох рішеннях Європейського суду з прав людини, що є частиною національного законодавства.

Намагання скаржника скасувати постанови виконавця на цих підставах є не інакше як намагання ухилитись від виконання законного рішення, що прийняте іменем України. Додатково суд зазначає, що відповідно до положень ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню лише обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, а не правові висновки зроблені судом у цих рішеннях, які не мають для суду преюдиційного значення.

Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що державний виконавець закінчуючи виконавче провадження діяла відповідно до вимог ЗУ Про виконавче провадження , а тому будь-яких прав та законних інтересів скаржника цими діями порушено не було. За таких обставин у задоволенні скарги АТ ОСОБА_1 Аваль слід відмовити.

Отже, суд дійшов висновку про законність дій державного виконавця щодо прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна боржника, а також відсутності порушень прав скаржника. Тому, суд не вбачає за доцільне надавати мотивовану оцінку іншим аргументам скаржника в обґрунтування необхідності усунення порушень прав скаржника, шляхом зобовязання державного виконавця вчинити дії та відновлення запису про обтяження, оскільки ці вимоги є похідними. Тобто, оскільки державний виконавець діяв законно та відсутнє порушення прав АТ ОСОБА_1 Аваль - підстави для задоволення вимог про усунення порушень прав скаржника та відновлення запису про обтяження, також відсутні.

За подання скарги на дії державного виконавця сплата судового збору не передбачена ЗУ Про судовий збір і учасниками справи не заявлено суду понесені ними судові витрати, а тому розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись положеннями ст. 260, 261, 263, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль (ЄДРОПУ 14305909, 01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9) до старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_5 (58000, м. Чернівці, вул. Руська, буд. 183), заінтересована особа ОСОБА_3 (РНКОПП НОМЕР_1, м. Чернівці, вул. Комарова, буд. 40/55), про: - визнання незаконними дій старшого державного виконавця Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області ОСОБА_5 що до винесення 30.07.2018 постанови про закінчення виконавчого провадження №54634243 на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону України Про виконавче провадження із формулюванням постановою апеляційного суду Чернівецької області від 11.04.2018 було скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.04.2017 про поновлення строк на предявлення виконавчого листа №2-393/11 від 07.11.2011; - визнання такими, що порушують права АТ ОСОБА_6 Аваль дії старшого державного виконавця Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області ОСОБА_5 що до винесення 30.07.2018 постанови про закінчення виконавчого провадження №54634243 на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону України Про виконавче провадження із формулюванням постановою апеляційного суду Чернівецької області від 11.04.2018 було скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.04.2017 про поновлення строк на предявлення виконавчого листа №2-393/11 від 07.11.2011 ; - визнання такими, що вчиненні з порушенням положень ст. 39, 40 ЗУ Про виконавче провадження, дії старшого державного виконавця Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області ОСОБА_5 що до винесення 30.07.2018 постанови про закінчення виконавчого провадження №54634243 на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону України Про виконавче провадження із формулюванням постановою апеляційного суду Чернівецької області від 11.04.2018 було скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.04.2017 про поновлення строк на предявлення виконавчого листа №2-393/11 від 07.11.2011; - визнання незаконними дій старшого державного виконавця Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області ОСОБА_5 щодо зняття арешту з майна боржника, а саме: вилучення зі спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, обтяження за номером 22777336 від 11.10.2017; - усунення порушених прав АТ ОСОБА_1 Аваль, шляхом скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №54634243 від 30.07.2018 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 ЗУ Про виконавче провадження із формулюванням постановою апеляційного суду Чернівецької області від 11.04.2018 було скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24.04.2017 про поновлення строк на предявлення виконавчого листа №2-393/11 від 07.11.2011; - усунення порушених прав АТ ОСОБА_1 Аваль, шляхом зобовязання старшого державного виконавця першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області ОСОБА_5 оксани Маратівни, не пізніше наступного дня після скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 54634243 від 30.07.2018 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ ОСОБА_1 Аваль сума заборгованості в розмірі 1 186 695,15 грн, 850 грн судового збору та 60,00 грн витрат на ІТЗ розгляду справи, винести постанову про відновлення виконавчого провадження; - усунення порушених прав АТ ОСОБА_1 Аваль, шляхом відновлення у спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, обтяження за номером 22777336 від 11.10.2017 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції або відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Повне судове рішення складено 25.02.2019р.

Суддя Слободян Г.М.