Справа № 182/9403/18
Провадження № 2/0182/760/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.05.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів за договором позики.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на наступне.

15.10.2017 року нею в якості позики було передано ОСОБА_2 2 000 доларів США. До досягнутої між ними домовленості, відповідач зобов`язувалась повернути їй зазначені грошові кошти до 01.11.2018 року. Факт передачі грошових коштів відповідачу ОСОБА_2 та обов`язок повернути їх до 01.11.2018 року підтверджується розпискою про одержання нею грошових коштів у розмірі 2 000 доларів США, яка була нею власноручно написана 15.10.2017 року. Відповідно до ст.1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, між нею та відповідачем ОСОБА_2 15.10.2017 року був укладений договір позики. В порушення договірних зобов`язань, що виникли між нею та відповідачем, остання 01.11.2018 року суму позики їй не повернула. Її неодноразові нагадування про необхідність повернення позики результату не дали. Так, 02.11.2018 року від неї особисто відповідач отримала письмову претензію про повернення суми боргу, але відповіді від неї вона так і не отримала. Добровільно врегулювати спір не вдається, відповідач від виконання свого зобов`язання ухиляється, неодноразово давала обіцянки сплатити борг, проте на час звернення до суду борг не сплатила. На момент подачі позову, у відповідача перед нею виникла заборгованість, розмір якої складає 2 000,00 доларів США, що на підставі довідки від 06.12.2018 року, виданої АТ «А-Банк» по курсу Національного Банку України становить 56 440 грн. 00 коп. (1 долар США - 28,22 гривень). У зв`язку з тим, що відповідач не бажає врегулювати спір мирним шляхом, вона змушена звернутися до суду. Для неї ця сума є значною і невиконання відповідачем своїх зобов`язань ставить її у вкрай затрудніле матеріальне становище. За таких обставин звернулась до суду.

В судове засідання позивач не прибула, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила суд їх задовольнити.

Відповідач до суду також не прибула, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечувала.

Третя особа до суду не прибув, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причину неявки до суду не повідомив, заперечень чи будь-яких заяв до суду не надав. Справа слухалась у його відсутність.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором.

У постанові від 15.11.2010 року № 3-11гс10 Верховний Суд України зазначив, що аналіз ст.625 Цивільного кодексу України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Як встановлено в судовому засіданні, 15.10.2017 року позивачкою по справі ОСОБА_1 в якості позики було передано відповідачці ОСОБА_2 2 000 доларів США, що підтверджується розпискою (а.с.14). Згідно власноручно написаної відповідачкою розписки, ОСОБА_2 зобов`язалась повернути позивачці зазначені грошові кошти до 01.11.2018 року. В порушення договірних зобов`язань, відповідачка ОСОБА_2 суму позики позивачці не повернула. Її неодноразові нагадування про необхідність повернення позики результату не дали. Так, 02.11.2018 року від позивачки відповідач отримала письмову претензію про повернення суми боргу (а.с.6), але відповіді не надала. На момент подачі позову, у відповідача перед позивачкою виникла заборгованість, розмір якої складає 2 000,00 доларів США, що на підставі довідки від 06.12.2018 року, виданої АТ «А-Банк» по курсу Національного Банку України становить 56 440 грн. 00 коп. (1 долар США - 28,22 гривень).

Тому суд вважає, що з відповідачки на користь позивачки повинно бути стягнуто суму основного боргу у розмірі 2 000 доларів США примусово.

Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивачки й судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму позики в 56 440, 00 грн. (що є еквівалентом 2 000,00 доларів США, виходячи з офіційного курсу долара США по даним НБУ 28,22 грн. станом на 06.12.2018 року).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 гн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал