Головуючий в 1 інстанції Литвиненко Н.В.
Доповідач Принцевська В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого суді Принцевської В.П.

суддів Биліни Т.І., Мироненко І.П.

секретар Тулянкіна М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 5 грудня 2018 року у цивільній справі №264/4608/18 за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Харцизький трубний завод» про стягнення заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Вказував, що 16.03.2017 року звільнений з посади провідного юрисконсульта по загальноправовому забезпеченню за ст. 36 п. 1 КЗпП України. Просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2017 по 16.03.2017 року в розмірі 14799,06 грн. та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 5 грудня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

З даним рішенням не погодився позивач і оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилається на те, що суд не повно з'ясував обставини справи та ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

До суду позивач та його представник не з'явилися, повідомлені про час і місце судового засідання на підставі вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки представникові позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним залишити без задоволення апеляційну скаргу позивача, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Стаття 116 КЗпП України встановлює, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами в цивільному процесі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК).

Відповідно до положень ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Судом правильно встановлено, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював на посаді провідного юрисконсульта по загальноправовому забезпеченню. Наказом № 6585 від 16.03.2017 року позивача було звільнено на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

На підтвердження заявленої вимоги позивачем подано копії довідки про заробітну плату та інші доходи, табель обліку робочого часу, розрахункової відомості.

Згідно з п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації ДСТУ 4163-2003 копії наданих позивачем документів можуть вважатися такими, що засвідчені належним чином за умови, що на них проставлено відмітку про їх засвідчення з назвою посади, особистим підписом особи, яка засвідчує копію, її ініціалами та прізвищем, датою засвідчення копії.

Відповідач ставить під сумнів автентичність наданих позивачем копій письмових документів та достовірність наведених у них відомостей, посилаючись на те, що печатка, відтиск якої міститься на копії довідки відрізняється від оригінальної печатки ПрАТ «ХТЗ»; документ підписано особою, яка не мала права на вчинення таких дій.

Судом також встановлено, що довідка нібито складена 10.03.2017 року однак містить відомості про заборгованість по заробітній платі в цілому за березень 2017 року.

Також судом встановлено, що відповідач позбавлений можливості надати суду оригінал жодного з документів, на які посилається позивач, з огляду на втрату ним контролю і доступу до своїх виробничих потужностей, іншого майна та документації, що знаходиться в м. Харцизьк, у тому числі до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, комп'ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням тощо.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. N 1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, серед яких є м. Харцизьк.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Сертифікатом від 01 вересня 2014 року № 2721/05-04 Торгово-промислова палата України засвідчила настання обставин непереборної сили з 01 серпня 2014 року для ПрАТ «Харцизький трубний завод» під час здійснення господарської діяльності на території Донецької області та дотримання законодавства щодо справляння і сплати податків та обов'язкових платежів. На момент видачі сертифіката обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Факт захоплення підприємства відповідача не заперечується позивачем та підтверджується листом заступника начальника слідчого управління ГУНП в Донецькій області про те, що 22.03.2017 року до ЄРДР за № 0000782 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 341 КК України за фактом самовільного зайняття 15.03.2017 виробничих потужностей ПрАТ «Харцизький трубний завод».

З огляду на викладені обставини суд дійшов правильного висновку, що в даному випадку не може бути застосовано судом правило, яке встановлено ч. 4 ст. 81 ЦПК України, щодо наслідків ненадання особою, на не вчинення якою певних дій посилається інша особа, доказів підтвердження вчинення цих дій.

Згідно з вимогами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд дійшов правильного висновку, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а матеріали справи не містять достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що при звільненні позивача з ним не було проведено повний розрахунок, неможливо зробити беззаперечний висновок щодо наявності та розміру заборгованості відповідача по заробітній платі перед позивачем, а тому таку вимога є недоведеною та у її задоволенні необхідно відмовити. У зв'язку з цим витрати позивача на професійну правничу допомогу відшкодуванню також не підлягають.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 5 грудня 2018 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 5 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді

Повний текст постанови виготовлено 25 лютого 2019 року.

Суддя