ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1067/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на дитину за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2019 року,

встановив:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на дитину.

ОСОБА_1 зазначив, що судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 червня 2018 року стягнуто з нього на користь відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 травня 2018 року і до повноліття дитини. Звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу, ОСОБА_2 приховала ту обставину, що на утриманні позивача перебувають непрацездатні батьки - пенсіонери та їх матері (його бабусі), а також неповнолітній син ОСОБА_4 Крім того, при видачі судового наказу судом не враховано розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, сталість доходів позивача та майнове становище стягувача ОСОБА_2 , отже, мають місце підстави для зміни розміру аліментів.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд зменшити розмір аліментів і стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на дочку ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом і до повноліття дитини.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2019 року в позові відмовлено.

Суд керувався тим, що позивач не довів зміну свого матеріального чи сімейного становища після того, як з нього були присуджені аліменти за судовим наказом, а тому підстави для зменшення розміру аліментів на дитину відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в порядку оскарження судового наказу, тому норми ст. 192 СК України щодо підстав для зміни розміру аліментів не регулюють спірних правовідносин, а суд не врахував кількість утриманців позивача, матеріальне та сімейне становище сторін, положення закону про мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину, не дав належної оцінки доказам у справі та дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, вказуючи на його законність та обґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що з 19 вересня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі та мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із відповідачем.

1 червня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області видав судовий наказ, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 травня 2018 року і до повноліття дитини.

Зазначені обставини визнані сторонами, встановлені судовим рішенням та підтверджуються письмовими доказами у справі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Із положень ч. 1 ст. 183 СК України слідує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз положень ст. 192 СК України дає підстави для висновку, що зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: суттєві зміни матеріального та сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Така зміна обставин має настати після того, як суд або батьки (за домовленістю) визначили первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положення ст. 192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»).

Порядок здійснення наказного провадження регламентовано розділом ІІ ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

В силу ч. 7 ст. 170 ЦПК України У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

За змістом указаного процесуального закону наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок наказного провадження встановлює спрощену процедуру вирішення спору, в тому числі спору про стягнення аліментів на дітей в певних частках заробітку (доходу) платника аліментів, а також визначає право боржника на звернення до суду з позовом про зменшення визначеного у судовому наказі розміру аліментів.

Разом із тим, підстави для зменшення розміру аліментів передбачені матеріальним законом, а саме ст. 192 СК України. Такими підставами є зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Посилання ОСОБА_1 на те, що норми ст. 192 СК України не регулюють спірних правовідносин, є помилковими та суперечать закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має дитину від попереднього шлюбу - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 23 січня 2018 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.

Також ОСОБА_1 має батьків - пенсіонерів, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , які хворіють, а також бабусь, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 Позивач проходить службу в Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького, має стабільний дохід і проживає за місцем служби.

У свою чергу, з 2009-2012 років стягувач ОСОБА_2 є власником нерухомого майна: комплексу по АДРЕСА_1 ; однокімнатної квартири АДРЕСА_2 ; житлового будинку по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не працює та має незначний дохід.

Обставини, якими ОСОБА_1 обґрунтовує позов, існували на час видачі Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області судового наказу від 1 червня 2018 року про стягнення з нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 Разом із тим, у справі відсутні достатні та об`єктивні докази про те, що від тоді матеріальне або сімейне становище позивача змінилося.

Суд першої інстанції правомірно керувався тим, що підстави для зменшення розміру стягуваних з ОСОБА_1 аліментів відсутні, а позов останнього є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують указаного висновку суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ А.В. Купельський

/підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Приступа Д.І.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 50