Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

Справа № 511/833/19

Номер провадження: 2/511/423/19

"05" червня 2019 р. Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Іванової О. В.

за участю секретаря судового засідання Кирилової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Єгорівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, третя особа: на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: Єгорівський сільській голова ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про зобов`язання надати інформацію та копії документів на адвокатський запит, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Єгорівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області в якому просив:

- визнати порушеними права адвоката Кешкентія Д.В. на своєчасне та повне отримання інформації на адвокатський запит відповідно до ст.24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та зобов`язати Єгорівську сільську раду надати повну інформацію на адвокатський запит адвоката Кешкентія Д.В. від 18.03.2019 року № 0318 - 01 та від 17.04.2019 № 0417- 01;

- стягнути з Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області(04380363) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір та судові витрати;

- розгляд справи провести в спрощеному провадженні.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що були порушені його права як адвоката щодо ненадання інформації на адвокатський запит відповідно до ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та просив зобов`язати відповідача надати витребувану інформацію.

Ухвалою суду від 08.05.2019 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання всі учасники по справі не з`явилися, про день та час слухання справи були сповіщені належним чином, позивачем ОСОБА_1 було надіслано клопотання відповідно до якого він підтримав свої позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, просив судове засідання провести за його відсутністю та відсутністю його представника.

Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Вивчивши зміст позову та додані до нього матеріали суд дійшов до наступного висновку.

Як визначено нормами ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 КАС України).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відтак, вирішуючи питання про юрисдикцію суду, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

Згідно з частиною третьою цієї статті відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

При цьому, частиною 1 статті 5 Закону України "Про інформацію" від 02.10.92 р. N 2657-XII (далі - Закон N 2657) передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Право на інформацію забезпечується, зокрема: створенням механізму реалізації права на інформацію; обов`язком суб`єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення (ч. 1 ст. 6 Закону N 2657).

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених Законом України «Про доступ до публічної інформації» (надалі Законом № 2939-VI) та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає цей Закон.

Статтею 12 Закону № 2939-VI визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Згідно до ч.ч. 1, 3 ст. 23 Закону № 2939-VI, рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У пункті 53 рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. theUnitedKingdom), пункт 57, Series A, № 93).

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Тобто, звертаючись до суду з вказаним позовом позивач діяв як запитувач інформації та вважав порушеними свої права внаслідок недотримання встановленого законом строку надання інформації на запит, що належить розглядати в порядку КАСУ.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, яка висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.03.2019 року по справі № 800/369/17, провадження № 11-1471заі18, яка згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України повинна враховуватися судом при застосуванні норми права.

Суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

За вищевказаних обставин зазначена цивільна справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатися в порядку адміністративного судочинства, тому у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Єгорівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про зобов`язання надати інформацію та копії документів на адвокатський запит слід було відмовити, але ухвалою суду від 08.05.2019 року по вказаній справі було відкрито провадження.

Приймаючи до уваги те, що дана позовна заява помилково прийнята до розгляду, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а віднесена до суду адміністративної юрисдикції, суд має закрити провадження у справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст.354 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Єгорівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, третя особа: на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: Єгорівський сільській голова ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про зобов`язання надати інформацію та копії документів на адвокатський запит закрити в зв`язку з тим, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Повідомити позивача що розгляд даної справи віднесено до суду адміністративної юрисдикції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний з дня її проголошення.

С Суддя: О. В. Іванова