УХВАЛА

24 травня 2019 року

м. Харків

Справа № 639/3455/19,

Провадження № 2/639/1393/19

Суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Єрмоленко В. Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове зняття з місця реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просить суд визнати відповідача такою, що не мешкає в будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати Департамент реєстрації Харківської міської ради зняти з реєстрації ОСОБА_2 , що зареєстрована в житловому будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, оскільки позивачем не вказано реєстраційні номери облікових карток платників податків за їх наявності або номери і серії паспортів для фізичних осіб громадян України позивача та відповідача, якщо така інформація відносно останньої відома позивачеві, відому офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти.

Також, в порушення п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не викладено зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Так, позивачем заявлено вимогу про примусове зняття відповідача з реєстраційного обліку.

Суд розяснює, що при відмові відповідача знятися з реєстрації добровільно, його зняття з реєстрації можливе за рішенням суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

В силу вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Тобто питання зняття з реєстрації особи, яка добровільно знятися з реєстрації відмовляється, вирішується спеціально уповноваженим органом на підставі рішення суду, і не входить до компетенції суду.

Таким чином, позивачем не вірно обрано спосіб захисту порушених прав визначений ст. 16 ЦК України, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не дозволяє суду вирішити питання про підстави звернення до суду, а тому їй необхідно уточнити вимоги позову.

В супереч вимогам пункту 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не викладено обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги до відповідача ОСОБА_2

Як роз`яснено в п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009 N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК (в редакції до 15.12.2017). У зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

У позовній заяві не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, як того передбачає п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Крім того, не дотримано вимог п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України щодо підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 175, 176, 177 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про судовий збір», суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове зняття з місця реєстрації залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення зазначених недоліків десять днів з дня отримання копії даної ухвали, шляхом подання суду відповідних документів і відомостей у письмовому вигляді.

Роз`яснити позивачеві, що в разі якщо у вказаний строк недоліки заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядкулише в частині визначення розміру судового зборушляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. Б. Єрмоленко