ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 635/1282/19

Провадження № 22-ц/818/2116/19

15 травня 2019 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря - Чабан А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апелянт фізична особа -підприємець ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу фізичної особи -підприємця ОСОБА_4 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 18 лютого 2019 року у складі судді Токарєвої Н.М. по справі № 635/1282/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

З позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначає, що кошти ОСОБА_2 надавалися строком до 01 січня 2019 року саме на будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час гроші не повернуто. Відповідач може здійснити відчуження спірного будинку та земельної ділянки, на якій він знаходиться, стороннім особам, що може значно утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду щодо повернення грошових коштів.

Просить накласти арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та розташовану під будинком земельну ділянку, загальною площею 0,1 га., кадастровий номер НОМЕР_1 .

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 лютого 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення шляхом заборони відчуження житлового будинку літ. «А-2», за адресою: АДРЕСА_1 , та розташовану під будинком земельну ділянку, загальною площею 0,1га., кадастровий номер НОМЕР_1 , до розгляду справи по суті.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_4 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви.

29 жовтня 2012 року між АТ «ПроКредит Банк» та ФОП ОСОБА_2 укладено Рамкову угоду №FW401.504, на підставі якої укладено Договір про надання траншу №401.44242/FW401.504 від 30 грудня 2013 року. Зобов`язання позичальника за Рамковою угодою та за укладеним на її підставі Договором про надання траншу забезпечені іпотекою житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 на підставі Договору іпотеки №FIL.101951-IД1 від 21 червня 2013 року, укладеного між AT «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2

29 жовтня 2018 року між нею та між АТ «ПроКредит Банк» укладено Договори про відступлення права вимоги, згідно з яким Банк відступив права вимоги з Рамковою угодою від 29 жовтня 2012 року, укладеним на її підставі Договором про надання траншу від 30 грудня 2013 року та Договором іпотеки від 21 червня 2013 року.

Суд заборонивши відчужувати необмеженому колу осіб будинок і земельну ділянку, обмежив її права та інтереси, оскільки на даний час вона не може реалізувати своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки в погашення кредитної заборгованості.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, дослідив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з тих обставин, що між сторонами існує спір про право, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду, або зробити його неможливим, а тому забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна є співмірним з позовними вимогами та не порушує права інших осіб.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Під час оцінки такої співмірності необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні бути реалізовані лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обгрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обгрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що 29 жовтня 2012 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та ФОП ОСОБА_2 укладено рамкову угоду №FW401.504, згідно якої Банк зобов`язалася здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку та на умовах, визначених договором.

На підставі рамкової угоди та договору про надання траншу від 30 грудня 2013 року ФОП ОСОБА_2 отримано кредит у розмірі 598000 доларів США строком на 106 місцяів. В забезпечення виконання зобов`язань між ОСОБА_2 та ПАТ «Про Кредит Банк» укладено іпотечний договір, за яким в іпотеку передано житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

29 жовтня 2018 року між АТ «ПроКредит Банк» та ФОП ОСОБА_4 укладено договір про відступлення прав вимоги, предметом якого є права вимоги за Рамковою угодою №FW401.504 від 29 жовтня 2012 року та укладеним на її підставі Договором про надання траншу №401.44242/FW401.504 від 30 грудня 2013 року.

В цей же день між сторонами укладено Договір про відступлення прав за Договором іпотеки №FIL.101951-IД1 від 21 червня 2013 року, за яким ФОП ОСОБА_4 набула прав іпотекодержателя щодо житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 зазначає, що ухвала суду порушує їх права, оскільки обмежує її права іпотекодержателя та унеможливлює вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. Наразі нею у листопаді 2018 року пред`явлено позов до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - спірного майна - у рахунок погашення заборгованості у сумі 550888,03 доларів США.

Згідно до частини першої статті 7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 33 цього Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У статті 35 Закону зазначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Статтею 36 вказаного Закону передбачений певний порядок позасудового врегулювання, а саме сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до положень статті 37 Закону «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

ФОП ОСОБА_4 є іпотекодержателем спірного майна та їй належить право вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження саме ОСОБА_4 є обтяжувачем майна ОСОБА_2 на підставі договору іпотеки від 21 червня 2013 року.

Наявність такого обмеження як заборона відчуження унеможливлює задоволення майнових вимог ФОП ОСОБА_4 як іпотекодержателя, що порушує права та законні очікування.

За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи -підприємця ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 18 лютого 2019 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 травня 2019 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко