ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року

м. Харків

справа № 643/9259/17

провадження № 22-ц/818/2482/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

Суддів Бурлаки І.В., Маміної О.В.,

Учасники справи :

Позивач - ОСОБА_1

Відповідач - ОСОБА_2

третя особа - ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 4 березня 2019 року (суддя першої інстанції Горбунова Я.М.), -

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача суму боргу за розпискою у розмірі 69176 грн..

Обґрунтовуючи позов посилався на те, що 5 травня 2014 року передав відповідачу суму у розмірі 69176 грн., що еквівалентно 3200 доларів США, за оформлення договору купівлі-продажу автомобілю «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1 .

Зазначав у позові, що у той же день від відповідача отримав автомобіль, ключі від нього та технічний талон транспортного засобу. Оформлення договору купівлі-продажу повинно було відбутись не пізніше двох тижнів з моменту отримання авансу, однак оформлення завжди переносилось у зв`язку із постійної відсутності відповідача у м. Харкові.

Позовна заява мотивована тим, що 11 листопада 2014 року позивач потрапив у ДТП і повідомив страховій компанії про страховий випадок, на що працівники страхової компанії повідомили позивачу, що його автомобіль не перебуває в їхній базі даних та є двійником. У зв`язку із чим, позивач звернувся до відповідача про повернення йому грошей, однак отримав відмову.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 4 березня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 69176 грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у сумі 691 грн. 76 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем не надано жодного доказу який би свідчив про наявність у нього права на передачу автомобіля в користування позивачу та отримання за це певної оплати, а також відповідачем не надано доказів суду того, що між ними укладався письмовий договір найму транспортного засобу, який нотаріально посвідчувався.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, не відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права.

Судом неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Посилається в апеляційній скарзі на те, що суд не звернув уваги на той факт, що позивач продовжує користуватися транспортним засобом у своїх потребах, реалізовуючи право користування чужим майном.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивач відмовився укладати договір купівлі-продажу пояснюючи це тим, що не має бажання витрачатись на сплату державного мита, послуг нотаріуса та таке інше, тому позивач передав кошти відповідачу за право керуванням автомобілем.

До апеляційного суду надійшов відзив від позивача, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відзив мотивований тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, судом вірно було встановлено, що відповідач незаконно отримав у позивача кошти за автомобіль власником якого він не є.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 5 травня 2014 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3200 доларів США за автомобіль «Daewoo», державний номер НОМЕР_1 , залишок боргу складає 6000 грн. про що написав власноруч розписку (а.с.3). У рішенні суду, що оскаржується вказано про те, що факт отримання коштів відповідач підтвердив в судовому засіданні.

Транспортний засіб серійний номер САК340084 автомобіль «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску, згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_5 (а.с.4).

Відповідно відповіді ГУМВС України в Харківській області в зв`язку з досудовим розслідуванням кримінальної справи, внесеної до ЄРДР за № 0004212 від 02.09.2015 р. транспортний засіб вилучено у ОСОБА_1 і він знаходиться на майданчику зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів (а.с.23).

Відповідно копії висновку судової технічної експертизи документів № 8809 від 17.11.2015, що міститься в матеріалах справи, встановлено, що спосіб виготовлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з серійним номером САК 304484 не відповідає способам виготовлення які застосовуються на поліграфічних підприємствах Консорціуму «ЄДАПС» (а.с. 24-28).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, встановивши, що відповідач на підтвердження того, що зазначений автомобіль перебував у його власності, або в його законному володінні та користуванні з правом розпорядження належних і допустимих доказів не надав.

Правовстановлюючих документів на автомобіль, довіреності або будь-яких договорів від власника на право володіння та розпорядження автомобілем матеріали справи не містять, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Згідно положень ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Правові підстави для одержання відповідачем коштів від позивача відсутні, матеріали справи доказів, які б спростували протилежне не містять. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

З урахуванням викладеного апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, регулюються нормою ст.1212 ЦК України, оскільки відповідач набув майно за рахунок позивача за відсутності правових підстав для цього.

Матеріали справи не містять доказів про те, що відповідач повернув позивачу отримані кошти за розпискою.

Доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції апеляційна скарга не містить. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі надавши їм належну оцінку, обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення суми боргу, яку позивач передав відповідачу відповідно розписки.

Апеляційна скарга є такою, що не ґрунтується на Законі, та з урахуванням того що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 4 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді І.В. Бурлака

О.В. Маміна

повний текст постанови складено 30 травня 2019 року