Номер провадження: 22-ц/813/2608/19
Номер справи місцевого суду: 509/2261/13-ц
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства «Східно-Український банк «Грант» у справі за скаргою боржника ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Департамент державної виконавчої служби України, Публічне акціонерне товариство «Східно-Український банк «Грант» про скасування постанов державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття провадження, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Кириченко П.Л., 04 вересня 2018 року в смт Овідіополь Одеської області,

встановила:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області із скаргою про скасування постанов державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття провадження, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (т. 1 а.с. 2-11). В обґрунтування скарги посилалася на те, що державним виконавцем було безпідставно відкрито виконавче провадження, накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження на підставі виконавчого листа, який містить ознаки підробки, що унеможливлює його виконання.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 вересня 2018 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ про відкриття виконавчого провадження № 49670442 від 15 грудня 2015 року. Скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22 грудня 2015 року в рамках виконавчого провадження № 49670442 (т. 1 а.с. 219-220).

В апеляційній скарзі АТ «Східно-Український банк «Грант», посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити повністю. Апеляційна скарга мотивована тим, що власне висновок експерта не має для суду заздалегідь встановленої сили, а відповідного вироку суду, яким були б встановлені ці обставини, до суду скаржник не існує, а тому і підстави стверджувати, що виконавчий документ містить ознаки підробки - відсутні (т. 2 а. с. 1-10).

Відзив на апеляційну скаргу матеріали справи не містять.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга АТ «Східно-Український банк «Грант» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 вересня 2013 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області, яке залишено без змін на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області від 30.10.2013 року і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.06.2014 року, задоволено позов ПАТ «Східно-Український банк «Грант» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу цих предметів іпотеки з прилюдних торгів за початковою ціною предмета іпотеки та подальшої їх реалізації, встановленої на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Рішення є чинним.

19 листопада 2013 року Овідіопольським районним судом Одеської області на виконання даного рішення був виданий виконавчий лист №509/2261/13.

03.12.2013 року з метою примусового виконання, ПАТ «Східно-Український банк «Грант» пред`явив виконавчі листи до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеські області, але постановою державного виконавця від 03.12.2013 року було відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа - виконавчого листа від 19.11.2013 року з підстав ст. 26 ч. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (у разі наявності інших, передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження), а саме: відсутність у виконавчому провадженні вказівки на особу боржника.

У 2014 році Банк звернувся до суду із заявою про зміну способу виконання рішення суду з реалізації предмету іпотеки шляхом продажу з публічних торгів на шляхом передачі права власності Банку.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.10.2014 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.04.2015 року, ПАТ «Східно-Український банк «Грант» відмовлено у задоволенні зазначеної заяви, а ухвалою Верховного Суду України від 27.05.2015 року Банку відмовлено у допуску до провадження Верховним Судом.

У червні 2015 року, вважаючи, що строк пред`явлення виконавчих листів пропущений і за наявності лише копій виконавчих листів, Банк звернувся із заявою до суду про поновлення процесуального строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання.

В обґрунтування причин пропуску строку, в заяві від 10.06.2015 року ПАТ «Східно-Український банк «Грант» посилався на те, що, у встановлений законом спосіб, він намагався реалізувати своє законне право щодо виконання рішення суду, і, у порядку ст. 373 ЦПК України, ставив питання про зміну порядку та способу виконання рішення суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.11.2015 року Банку відмовлено у поновленні строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

У листопаді 2015 року, після повернення ПАТ «Східно-Український банк «Грант» оригіналів виконавчих листів, останньому стало відомо, що у грудні 2014 року виконавчі листи, з метою виконання, пред`являлись до Малиновського ВДВС, зокрема з оригіналів виконавчих листів вбачається, що 03.12.2014 року державний виконавець Малиновського ВДВС відмовив у відкритті виконавчого провадження з підстав ст. 26 п.4 Закону України «Про виконавче провадження» (за непідвідомчістю виконання рішення суду).

25.11.2015 року Банк пред`явив виконавчі листи для примусового виконання до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області.

Постановою головного державного виконавця відділу УДВС від 25.11.2015 року Банку відмовлено у відкритті виконавчого провадження з підстав ст. 26 п.4 Закону України «Про виконавче провадження» (за непідвідомчістю виконання рішення суду, а саме: загальна сума коштів по виконавчим листам становить понад 10 000 000 гривень у зв`язку з чим виконавчі листи повинні пред`являтись до Департаменту ДВС).

02.12.2015 року виконавчі листи пред`явлені для виконання і постановою державного виконавця Департаменту ВДВС від 15.12.2015 року відкрито виконавче провадження, а постановою від 22.12.2015 року накладено арешт на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.03.2016 року, яка відповідно до ухвали апеляційного суду Одеської області від 11.05.2016 року і ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.10.2016 року залишена без змін, одному із боржників - ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні скарги на постанови Департаменту ДВС від 15.12.2015 року і від 22.12.2015 року.

Зі змісту вказаних ухвал, а саме: ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.03.2016 року і ухвали апеляційного суду Одеської області від 11.05.2016 року вбачається, що 03.12.2014 року ПАТ «Східно-Український банк «Грант» пред`явив до Малиновського ВДВС виконавчі листи від 19.11.2013 року з метою примусового виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.09.2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів, у зв`язку з чим мало місце переривання перебігу строку пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Зважаючи на те, що у грудні 2013 року, грудні 2014 року і листопаді 2015 року органи виконавчої служби з різних підстав відмовляли Банку у відкритті виконавчого провадження і повертали виконавчі документи без виконання, строк пред`явлення виконавчих документів кожного разу переривався і встановлювався заново з дня його повернення.

У грудні 2015 року Департамент ВДВС обґрунтовано відкрив виконавче провадження і прийняв постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, оскільки ПАТ «Східно-Український банк «Грант» дотримався строків пред`явлення виконавчих документів.

Вказані обставини встановлені Постановою апеляційного суду Одеської області від 12.04.2018 року, а тому за правилами ч.5 ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

ОСОБА_1 , скориставшись передбаченим законом правом, звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 про скасування вищенаведених постанов, суд першої інстанції виходив з того, а виконавче провадження було відкрите 15 грудня 2015 року за виконавчим листом, який має елементи підробки, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями кримінального провадження, та здійснення будь-яких процесуальних дій на основі такого документу є недопустимим.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись неможна.

Так, ОСОБА_1 не погодилася з тим, що виконавче провадження було відкрите з дотриманням вимог закону, оскільки пред`явлений Банком виконавчий документ мав ознаки підробки, і в обґрунтування вказаних обставин посилалася на кримінальне провадження №0004616, в межах якого був отриманий висновок експерта, з якого вбачається, що відтиски печаті, розміщені у наданих на експертизу документах, нанесені печаткою Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області, але не в той період часу, яким датовані документи. На думку ОСОБА_1 , Банк не звертався до виконавчої служби в 2014 році, відповідний запис був підроблений у виконавчому листі, а отже строк на пред`явлення виконавчого документа для виконання був пропущений та з цих підстав постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №49670442 від 15 грудня 2015 року має бути скасована. Додатково ОСОБА_1 надала до суду копію листа УДВС ГТУЮ в Одеській області №К-1058-09 від 06 липня 2018 року, зі змісту якого вбачається, що до Другого Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області виконавчий лист, боржником за яким визначена ОСОБА_1 , на примусове виконання не надходив та на виконанні не перебував.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані скаржником копії кримінального провадження та висновку експерта є достатніми доказами підробки запису у виконавчому листі.

Колегія суддів критично відноситься до вказаних доказів з огляду на те, що матеріали справи не містять відомостей про наявність вмотивованого рішення суду за результатами розгляду кримінального провадження, на яке посилалася ОСОБА_1 . Наявність матеріалів самого кримінального провадження не є безумовним доказом недостовірності напису державного виконавця та печатки відділу державної виконавчої служби у виконавчому листі.

Нормами кримінального процесуального кодексу України встановлено, що протягом ходу судового розслідування відповідними державними органами доводяться у передбаченому законодавством порядку факти, за якими було порушено кримінальне провадження, шляхом збору та дослідження різного роду доказів, які формуються у матеріали кримінального провадження. Встановлюються обставини кримінального провадження лише вироком суду. Матеріали справи не містять відомостей щодо наявності вироку суду, постановленого за результатами розгляду кримінального провадження №0004616, на яке посилалася скаржник. Таких доказів не було надано і до суду апеляційної інстанції. Копії матеріалів кримінального провадження відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства не є належними доказами наявності підробки в документі, а відтак ці докази є неспроможними.

Щодо висновку експерта, отриманого в ході кримінального провадження, на який посилалася скаржник, слід зазначити наступне.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ст. 102 ЦПК). Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 ЦПК України (ст. 110 ЦПК України).

Відповідно до висновків експертизи відтиск печатки з текстом: «Міністерство юстиції України Ідентифікаційний код 35048748 Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції», розміщений у спірному виконавчому листі, нанесений рельєфним кліше, виготовленим полімерним способом, нанесений печаткою Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського МУЮ, але не в той період часу, яким датовані документи. Відтиск печатки з текстом: «Міністерство юстиції України Ідентифікаційний код 35048748 Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції» нанесений поверх відтисків печаток з текстом: «Міністерство юстиції України Головне управління юстиції в Одеській області * Управління Державної виконавчої служби * Відділ примусового виконання рішень» (п.1, п.3 зворотна сторона документу) (а.с.189-205 т.1).

У колегії суддів відсутні процесуальні можливості прийняти до уваги висновок експертизи №17-363/17-639 від 03 березня 2017 року, оскільки експертом не було чітко вказано, чи мало місце підроблення запису у виконавчому листі, а чинного вироку суду, яким були б встановлені такі обставини, матеріали справи не містять. Наявність самого лише висновку експертизи не є безумовною підставою вважати, що обставини, на які посилалася в скарзі ОСОБА_1 , та в обґрунтування яких вказувала на даний висновок експерта та матеріали кримінального провадження, дійсно мали місце та повинні прийматися судом до уваги. Інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження недостовірності спірного запису у виконавчому листі матеріали справи не містять. Таких доказів не було надано і до суду апеляційної інстанції.

Надані учасниками справи лист Малиновського ВДВС м. Одеси від 25 травня 2016 року та лист УДВС ГТУЮ в Одеській області №К-1058-09 від 06 липня 2018 року не спростовують записів в оригіналі виконавчого листа про пред`явлення виконавчого документу 03 грудня 2014 року.

Згідно змісту п. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, зареєстрованої в МЮ України 02.04.2012 року за №489/20802, наказ від 02.04.2012 року за №512/5 виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», про що орган державної виконавчої служби або державний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

За правилами п.3.11 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, який затверджений наказом МЮУ від 25 грудня 2008 №2274/5, у виконавчих документах, за якими відмовлено у відкритті виконавчого провадження, робиться відмітка із зазначенням дати винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та норми закону.

Про відмову у відкритті виконавчого провадження у виконавчий лист службовою особою внесений відповідний запис та скріплений печаткою відділу ДВС (а.с.43 зворот т.1). Вказаний напис не спростовується матеріалами справи, а та обставина, що посадова особа Малиновського ВДВС всупереч своїм посадовим обов`язкам, поставивши відповідну відмітку у виконавчий лист, не прийняла постанову про відмову у відкритті провадження, не надає можливості стверджувати, що виконавчий документ не пред`являвся до даного відділу державної виконавчої служби.

Не може бути перешкодою у реалізації Банком свого права на своєчасне виконання остаточного рішення суду неналежне виконання службовою особою органу ДВС своїх посадових обов`язків. Інститут виконання рішень втратив би свою головну мету у разі неналежного виконання чи невиконання рішень суду по факту. Рішення суду в силу вимог Конституції України має виконуватися, оскільки є гарантією встановлення або відновлення порушених прав особи-учасника справи. Неналежне виконання рішення суду є недопустимим, оскільки тягне за собою порушення права особи на відновлення порушених прав по факту.

З цього приводу доречно зауважити, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантовано право на справедливий суд. Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини поняття «право на справедливий суд» не обмежується лише наданням особі права на доступ до правосуддя, а включає в себе інші складові, зокрема право на обов`язкове виконання рішення суду. З цього приводу ЄСПЛ в рішенні у справі «Горнсбі проти Греції» зазначив, що «…право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін… виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6».

З огляду на те, що стягувач звертався до державної виконавчої служби з приводу виконання рішення суду з дотриманням передбаченого законодавством строку, постанова про відкриття виконавчого провадження №49670442 від 15 грудня 2015 року та постанова про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22 грудня 2015 року відповідають закону, а судом не виявлені підстави для ствердження про порушення прав, свобод та законних інтересів ОСОБА_1 .

З урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами процесуального права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до невірного вирішення скарги на дії державного виконавця, а доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу з вищенаведених підстав, у зв`язку із чим ухвала Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 вересня 2018 року підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування постанов державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Східно-Український банк «Грант» - задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 вересня 2018 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування постанов державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ про відкриття провадження, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 27 червня 2019 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе