Справа №359/9288/19
Провадження №2/359/934/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2019р. м.Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарях Гомолі О.А., Шляхетко Ю.В.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

встановив:

В листопаді 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом та обґрунтовував його тим, що 17.09.2005 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.06.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. За час цього шлюбу вони придбали однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Цей об`єкт нерухомого майна є спільною сумісною власністю подружжя. Тому ОСОБА_4 просить суд в порядку поділу цього майна визнати за ним право власності на 1/2 частку в квартирі АДРЕСА_1 , а право власності на іншу частку в цій квартирі визнати за ОСОБА_3

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та просить суд задовольнити його.

Відповідач та його представник ОСОБА_5 не визнали позов та заперечували проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що квартира АДРЕСА_1 є єдиним місцем проживання відповідачки та її дитини. Натомість, у позивача є окреме житло, в якому він на даний час проживає. За таких обставин поділ майна між сторонами призведе до втрати відповідачем права користування спірною квартирою.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 4 квітня 2019 року (а.с.53) зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ було повернуто відповідачу з підстав пропущення ним встановленого законом строку його подачі.

Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 17 вересня 2005 року ОСОБА_4 уклав шлюб з відповідачем. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 17 вересня 2005 року (а.с.4).

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом право спільної сумісної власності подружжя.

26 березня 2014 року ОСОБА_3 уклала договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського нотаріального округу Київської області Віценко В.О. та зареєстрований в реєстрі за №301 (а.с.6).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 червня 2016 року (а.с.7) шлюб між сторонами було розірвано.

Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що спірна квартира була набута подружжям за час шлюбу та є об`єктом їх спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В матеріалах справи відсутні жодні докази на підтвердження того, що сторони домовились про зміну розміру часток в квартирі. Крім того, ОСОБА_4 не заявив вимогу про збільшення його частки в цьому об`єкті нерухомого майна.

З огляду на це, суд вважає, що за кожною стороною належить визнати право власності на 1/2 частку в квартирі АДРЕСА_1 .

Твердження відповідача та її представника про те, що визнання за сторонами права власності на рівні частки у квартирі позбавить ОСОБА_3 та дитину єдиного житла, суд оцінює критично як безпідставне, оскільки предметом цього позову не є її виселення з займаного нею житлового приміщення, а задоволення позову жодним чином не призведе до позбавлення ОСОБА_3 та дитину до втрати права користування цим житлом.

Згідно з ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов`язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_4 сплатив судовий збір в розмірі 3673 гривень. Ця обставина підтверджується квитанцією №0.0..1 від 31.10.2018 року (а.с.1). Пред`явлений позов задоволений в повному обсязі.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_3 на користь позивача належить стяг-нути понесені ним витрати на оплату судового збору в розмірі 3673 гривень.

Керуючись ст.60, ч.1 ст.70 СК України, п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-ч.3, ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючої в АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого в АДРЕСА_3 судовий збір в розмірі 3673 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст судового рішення складений 25 квітня 2019 року.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду С.С. Чирка