Справа № 181/373/19
Провадження № 2/181/99/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2019 р. смт. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юр`єва О.Ю.,

з участю секретаря судових засідань Яківець А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до об`єднаної територіальної громади Межівської селищної ради, Межівського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до об`єднаної територіальної громади Межівської селищної ради, Межівського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , яка постійно проживала до дня смерті разом з ОСОБА_1 Після смерті ОСОБА_2 залишилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_5 від 21 квітня 1997 року в КПС ім.Фрунзе. 08 грудня 1994 року останнім видано Державний акт серії НОМЕР_3 на право колективної власності на землю. На час паювання земель і передачі їх у колективну власність КСП «ім.Фрунзе» мати позивача ОСОБА_2 , як пенсіонер колгоспу ім.Фрунзе, була внесена до списку громадян членів КСП, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до вище вказаного державного акту під порядковим №376. Згідно Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", померла мати мала право на земельну частку (пай). Заповіт на спадкове майно не складався. Позивач, після звернення до нотаріуса Авдіївської державної нотаріальної контори м.Авдіївка, Донецької області, частково оформила спадкові права на квартиру в м.Авдіївка, а на інше спадкове майно права не оформила з причини юридичної необізнаності. В січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса Авдіївської державної нотаріальної контори м.Авдіївка, Донецької області для подальшого успадкування майна, однак отримала відповідь, що спадкова справа в 2001 році передана до Донецького обласного державного нотаріального архіву м.Донецька.

17 червня 2014 року згідно наказу Міністерства юстиції України «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» №953/5, тимчасово на сході України призупинено проведення реєстрацію актів цивільного стану та закрито доступ до Державного реєстру на території м.Донецька, Макіївки, Ясинуватої та інших міст до закінчення антитерористичної операції. Відсутність правовстановлюючого документа - сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_5 від 21 квітня 1997 року, а також неможливість витребування з тимчасово окупованої території спадкової справи позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у вигляді земельної частки (паю).

За уточненими позовними вимогами позивач просить визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі 5,32 умовних кадастрових гектар на території Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, який встановлений для члена колективного сільськогосподарського підприємства колишнього «Фрунзе» смт.Межова, Межівського району, Дніпропетровської області, яке належало її матері ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом.

У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі.

Представник відповідача Межівської селищної ради Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їхньої участі.

Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з`ясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків.

При цьому досліджені наступні матеріали справи, яким надана відповідна оцінка.

Згідно свідоцтва про народження виданого Межівським рай бюро ЗАГС Дніпропетровської області 13 серпня 1949 року, актовий запис №77, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якої записано - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданого Авдіївським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області 22 червня 1995 року, актовий запис №326.

Письмовим повідомленням відділу у Межівському районі Держгеокадастру Дніпропетровської області №Г-41/0-0.31-44/139-18 від 10 квітня 2018 року та №Г-49/0-0.31-2/139-18 від 04 січня 2018 року підтверджується, що сертифікат на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_2 серія НОМЕР_1 зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай), що видаються членам КСП «Фрунзе» Межівського району Дніпропетровської області під порядковим номером №0301 від 21 квітня 1997 року, який виготовлявся в одному примірнику та власником не отримувався, так як на даний час знаходиться у відділі. До списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_3 , виданого 08 грудня 1994 року КСП ім.Фрунзе Межівського району Дніпропетровської області ОСОБА_2. значиться за №376.

Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 на підставі рішення Межівської районної державної адміністрації від 14 березня 1997 року №108-р, ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Фрунзе» розміром 5,32га.

Державним актом серії НОМЕР_3 підтверджується, що КСП ім.Фрунзе передано у колективну власність 4030,9 гектарів землі в межах згідно з планом для ведення сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Межівської селищної ради народних депутатів від 26 жовтня 1994 року №11. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №3.

В додатку 1 списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства ОСОБА_2 значиться під № АДРЕСА_1 .

Згідно акту КП «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради Донецької області б/н від 22 березня 2019 року ОСОБА_2 мешкала по вул.Семашко,4/58 з 1993 по 1995 роки.

Письмовим повідомленням в.о.завідуючої Авдіївської держнотконтори №6/01-16 від 24 січня 2019 року підтверджується, що 31 січня 1995 року за №427 по Авдіївській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_2 Реєстрація в Єдиному реєстрі заповітів, складених та посвідчених, змінених у встановленому законодавством порядку, заведених спадкових справ та виданих свідоцтв про право на спадщину до 01 грудня 2000 року відбулось не в повному обсязі, інформація про заведену спадкову справу міститься в Спадковому реєстрі, а щодо виданих свідоцтв відсутня. Паперові носії, тобто справи (наряди) нотаріальних документів постійного і тривалого (понад 10 років) зберігання Авдіївської державної нотаріальної контори по 2001 рік (включно), в тому числі спадкова справа №427, були передані на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву.

З витребуваної судом інформації Донецького обласного державного нотаріального архіву №331/01-12 від 02 травня 2019 року вбачається, що відповідно до п.15.12 Правил ведення діловодства до державного нотаріального архіву приймаються на зберігання закінчені спадкові справи. Згідно з інформаційної довідки із Спадкового реєстру №56022433 від 02 травня 2019 року спадкова справі після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена 30 листопада 1995 року Авдіївською державною нотаріальною конторою. Але інформація про її закінчення відсутня. Стверджувати, що вказана спадкова справа передана на зберігання в нотаріальний архів не видається можливим.

Постановою державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори, яка виконує обов`язки державного нотаріуса Авдіївської державної нотаріальної контори від 11 травня 2019 року підтверджується, що 30 листопада 1995 року за №427 по Авдіївській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Реєстрація в Єдиному реєстрі заповітів, складених та посвідчених, змінених у встановленому законодавством порядку, заведених спадкових справ та виданих свідоцтв про право на спадщину до 01 грудня 2000 року відбулось не в повному обсязі, інформація про заведену спадкову справу міститься в Спадковому реєстрі, а щодо виданих свідоцтв відсутня.

Паперові носії, тобто справи (наряди) нотаріальних документів постійного і тривалого (понад 10 років) зберігання Авдіївської державної нотаріальної контори по 2001 рік (включно), в тому числі спадкова справа №427, були передані на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву. Фактично спадкова справа №427, що заведена після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 відсутня, тому встановити коло спадкоємців неможливо. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2

П.2 Указу Президента № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено що, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Абзацом 2 частини 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004 року передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Пункт 17 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно зі ст.ст.1,2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до п.1 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України № 435-IV від 16 січня 2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Тому до цивільних відносин щодо прийняття позивачем спадщини після смерті матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, застосовуються норми Цивільного кодексу в редакції від 18 липня 1963 року. Відповідно до ст.529 ЦК України від 18 липня 1963 року позивач, як донька спадкодавця, належить до першої черги спадкоємців за законом. Інші спадкоємці першої черги спадкування спадщину не приймали.

Позивач після смерті матері, як вбачається з матеріалів цивільної справи, належним чином прийняла частину спадщини у вигляді квартири, фактично вступила в її управління та володіння нею, проте інше спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) не оформила з об`єктивних причин.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Положенням ч.1 ст.548 ЦК України (в редакції 1963 року), передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно ч.1 ст.549 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадщиною.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги

належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Таким чином, в судовому засіданні встановлений факт прийняття спадщини позивачем після смерті її матері, яка фактично вчасно прийняла спадщини.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням того, що підтверджено факт членства ОСОБА_2 в КСП «ім.Фрунзе» на момент розпаювання земель та передачу їх у колективну власність останнім, а також внесення останньої до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_7 , виданого 08 грудня 1994 року КСП «ім.Фрунзе» за №376, суд вважає доведеним наявність у неї права на земельну частку (пай), за законом яке набуто, згідно Указу Президента № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», а тому є всі підстави задовольнити вимоги позивача про спадкування такого права.

На підставі викладеного, керуючись Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7, ст.ст.1,2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України, ст.ст.529,548,549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) ст.ст.2, 4, 81, 82, 96, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України (у редакції ЗУ №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання

АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до об`єднаної територіальної громади Межівської селищної ради, Межівського району Дніпропетровської області (місце знаходження вул. Грушевського, 9, смт. Межова, Межівський район, Дніпропетровська область) в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на земельну частку (пай) в розмірі 5,32 умовних кадастрових гектар на території Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, який встановлений для члена колективного сільськогосподарського підприємства колишнього «Фрунзе» смт.Межова, Межівського району, Дніпропетровської області, яке належало ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Межівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. Ю. Юр`єв