Справа № 310/2028/19
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

24 травня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Черткової Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Димової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Шахта імені К.І. Кисельова» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у квітні 2019 року звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що працювала у відповідача в період з 24.03.2014 року по 19.11.2014 року. В порушення закону, з березня 2014 року заробітна плата їй виплачувалася нерегулярно. Згідно судового наказу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11.02.2016 року, з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість по заробітній платі у розмірі 11453,12 грн., а рішенням, яке набрало законної сили 19.04.2016 р. Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з відповідача на користь позивача було стягнуто середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 19 листопада 2014 р. по 21 квітня 2016 р. за 359 робочих днів у розмірі 102 584, 25 грн. Позивач вказав, що остаточний розрахунок згідно вказаних рішень судів до теперішнього часу з нею не проведений.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав судові заяву про розгоялд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Тому суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач працював на підприємстві начальником ОТіЗ з 24.03.2014 року по 19.11.2014 року, що також підтверджується записами в її трудовій книжці НОМЕР_1 , копія якої наявна в матеріалах справи.

Згідно судового наказу у справі №310/860/16-ц від 11 лютого 2016 року, виданого Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, з державного підприємства «Шахта імені К.І. Кисельова» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість по заробітній платі за період з березня 2014 року по листопад 2014 року у розмірі 11453, 12 грн. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівнику належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Статтею116 КЗпП України закріплено, що при звільненні працівника виплата усіх належних йому від підприємства, проводиться у день звільнення. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.04.2016 р., яке набрало законної сили, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства "Шахта імені К.І. Кисельова" про стягнення компенсації заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, було стягнуто з державного підприємства "Шахта імені К.І. КИСЕЛЬОВА" на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 листопада 2014 року по 21 квітня 2016 року за 359 робочих днів у розмірі 102 584, 25 грн.

Згідно п.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З`ясовано, що заборгованість згідно вищевказаного рішення суду до теперішнього часу позивачу не виплачена, таким чином остаточний розрахунок по заборгованості по заробітній платі та по стягненню середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, що також підтверджується листом від 27.03.2018 р. управління державної виконавчої служби та листом-відповіддю від 23.03.2018 р. державної казначейської служби України, копії яких наявні в матеріалах справи.

У п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченоїст.117 КЗпП України. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належить йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Позивачем здійснений розрахунок середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст.117 КЗпП України та який за 721 робочий день затримки за період з 21.04.2016 року по 12.03.2019 року складає 206025,75 грн., виходячи із середньоденного заробітку 285,75 грн. Суд, перевіривши розрахунок, проведений відповідно до п.2, п.5, п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, вважає його правильним, а позов про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні таким, що підлягає задоволенню. Крім того, відсутні заперечення відповідача, відносно зробленого позивачем розрахунку та відсутні заперечення з приводу пред"явленого до нього позову. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов`язань відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.04.2016 р. по 12.03.2019 р у розмірі 206025,75грн. Беручи до уваги, що суд звільнив позивача від сплати судового збору згідно ухвали від 25.03.2019 року, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до державного підприємства «Шахта імені К.І. Кисельова» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства „Шахта імені К.І. Кисельова» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 квітня 2016 року по 12 березня 2019 року у розмірі 206025 (двісті шість тисяч двадцять п`ять гривень), 75 копійок.

Стягнути з Державного підприємства „Шахта імені К.І. Кисельова» на користь держави судовий збір у розмірі 2060 (дві тисячі шістдесят гривень), 25 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику)

учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державне підприємство „Шахта імені К.І. Кисельова», , м.Київ, вул. Толстого,59.

Повний текст рішення суду складено 27 травня 2019 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Н. І. Черткова