Справа № 645/5387/18
Провадження № 2/645/358/19
22 лютого 2019 року Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - судді Бондарєвої І.В., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, за участі представника позивача ОСОБА_2,
відповідачі, представник третьої особи не зявились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, третя особа: ОСОБА_7 Харківська державна нотаріальна контора,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому, з урахуванням уточнення, вказав, що власниками квартири №17 в будинку №8 по проїзду Стадіонному у місті Харкові є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 08 вересня 1997 року ОСОБА_9 помер. На момент його смерті разом з ним був зареєстрований і проживав його батько ОСОБА_8 Таким чином, після смерті ОСОБА_9, померлого 08.09.1997 року, його рідний батько ОСОБА_8, вважається таким, що належним чином прийняв спадщину після смерті свого сина, до складу якої входила частина нерухомого майна (квартира) та речі домашнього вжитку, оскільки він проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактично вступив у володіння та користування спадковим майном, однак за життя ОСОБА_8 спадщину не оформив, свідоцтво про право на спадщину не отримав.
16 липня 2014 року ОСОБА_8 помер.
ОСОБА_8 також є власником 34/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, які розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Радянська (нова назва - вул. Культури), 24. Власниками інших часток зазначеного будинку є відповідачі по справі.
Позивач ОСОБА_3 доводилася рідною донькою померлого ОСОБА_9 та рідною онукою померлого ОСОБА_8
ОСОБА_9 до моменту своєї смерті перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10, ОСОБА_8 до моменту своєї смерті перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11
ОСОБА_10 померла 22.12.2011 р., ОСОБА_11 померла 30.01.2017 року. За час свого життя ОСОБА_11 склала заяву, зміст якої був посвідчений 07.06.2016 року нотаріусом Яковлівського нотаріального округу Бєлгородської області Російської Федерації, згідно якої вона стверджувала, що має обов'язкову частку у праві на спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_8, померлого 16.07.2014 року, однак спадщину після його смерті не прийняла з підстав пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, однак звертатися в суд з позовом про відновлення пропущеного строку для прийняття спадщини і визнання себе такою, що прийняла спадщину, не буде. Заперечень проти видач, свідоцтва про право на спадщину належним чином з будь-яких підстав спадкування, не має, та повідомила, що 1/2 частину майна, набутого в період шлюбу, виділяти не буде.
09.07.2010 р. від імені ОСОБА_8 державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області ОСОБА_12 було посвідчено заповіт, згідно якого все належне ОСОБА_8 майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі те, на що він за законом матиме право на день своєї смерті, він заповів своїй онуці, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач вказує, що єдиним спадкоємцем померлого 16.07.2014 року ОСОБА_8 є вона, його онука.
За заявою позивача ОСОБА_7 Харківською державною нотаріальною конторою 07.08.2015 р. було заведено спадкову справу №721/2015 та 18.08.2016 року позивачу ОСОБА_3 видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові кошти з відсотками та компенсацією до них, що знаходяться у відділеннях Ощадбанку. Щодо решти майна спадкодавця ОСОБА_8, померлого 16.07.2014 року, а саме: квартири №17 в будинку №8 по проїзду Стадіонному в місті Харкові та 34/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, які знаходяться за адресою: м. Мерефа, вул. Культури, 24, то 09.06.2016 року державним нотаріусом ОСОБА_7 ХДНК ОСОБА_13 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1858/02-31, оскільки в матеріалах спадкової справи заведеної після померлого 16.07.2014 року ОСОБА_8, відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на майно, у звязку з чим відсутні правові підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину.
Просить суд визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру №17, розташовану в буд. 8 по проїзду Стадіонному у м.Харкові та на 34/100 частин житлового будинку №24, з відповідною частиною надвірних будівель, які знаходяться по вул. Культури в м.Мерефа, Харківського району, Харківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті діда, ОСОБА_8
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав.
Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заперечень проти позову (відзиву) та заяви про розгляд справи без їх участі не надали.
Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України, відповідач зобовязаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобовязує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом предявленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача, на думку суду, свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
Представник третьої особи: ХДНК №12 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, матеріали справи містять заяву представника ХДНК №12 про розгляд справи у їх відсутність. (а.с.44)
За таких обставин суд вважає можливим проведення судового розгляду у відсутність відповідачів та третіх осіб та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наданих суду доказів, проти чого представник позивача не заперечує.
Як встановлено судом, на підставі свідоцтва про право власності на житло квартира №17 по проїзду Стадіонному, буд.8 в м.Харкові належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_8 та ОСОБА_9, що підтверджується повідомленням КП «ХМБТІ» (а.с.6, 94).
Згідно ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Житловий будинок №24 по вул. Культури (колишня назва Радянська) в м.Мерефа Харківського району Харківської області належить ОСОБА_8 - 34/100 частин, ОСОБА_6 - 9/25 частин, ОСОБА_5 - 9/25 частин, ОСОБА_4 - 21/100 частин, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 63-64).
ОСОБА_9 є сином ОСОБА_8 та ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_9 №782096, виданого 02.03.1958 р. (а.с.18 зв.)
Позивач ОСОБА_3 є донькою померлого ОСОБА_9 та ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 від 18.10.1979 р. серії V-ВЛ №424906, в якому зазначено, що батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_9 а матірю ОСОБА_10 (а.с.103)
ОСОБА_9 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 03.05.1979 р., серії І-ВЛ №498147 (а.с.19 зв.)
ОСОБА_8. перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 30.08.1953 р., серії ЯУ №420200 (а.с.20.)
08 вересня 1997 р. помер ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.09.1997 р., серія ІІ-МЮ №439339. (а.с.18).
16 липня 2014 р. помер ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.08.2014 р., серія ІІ-ЛЕ №513417 (а.с.104).
22.12.2011 р. померла ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23.12.2011 р., серія V-ИК №610876. (а.с.20 зв.).
30.01.2017 р. померла ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07.02.2017 р., серія ІІ-ЛЕ №575864 (а.с.21).
За повідомленням ХДНК №12, спадкові справи щодо майна ОСОБА_9, померлого 08 вересня 1997 року, ОСОБА_10, померлої 22 грудня 2011 року, ОСОБА_14, померлої 30 січня 2017 року,- не заводились, заяви про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. (а.с.65-66).
На момент смерті ОСОБА_9 був зареєстрований та проживав разом з батьком, ОСОБА_8, у квартирі №17 в будинку №8 по проїзду Стадіонному у місті Харкові (а.с.10).
Суд вважає, що після смерті ОСОБА_9, померлого 08.09.1997 року, спадщину, яка відкрилась, у вигляді 1/2 частини спірної квартири прийняв лише його батько, ОСОБА_8, в порядку п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України (в ред..1960 р.), оскільки він проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактично вступив у володіння та користування спадковим майном, однак за життя ОСОБА_8М спадщину не оформив, свідоцтво про право на спадщину не отримав.
Також судом встановлено, що 09.07.2010 р. ОСОБА_8 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області ОСОБА_12, за яким все належне йому майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, і взагалі те, на що він за законом матиме право на день своєї смерті, ОСОБА_8 заповів своїй онуці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.105)
07.06.2016 року, тобто після смерті ОСОБА_8 його дружина, ОСОБА_11, склала заяву, посвідчену нотаріусом Яковлівського нотаріального округу Бєлгородської області Російської Федерації, де вона стверджувала, що має обовязкову частку у праві на спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_8, померлого 16.07.2014 року, однак спадщину після його смерті не прийняла з підстав пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, однак звертатися в суд з позовом про відновлення пропущеного строку для прийняття спадщини і визнання себе такою, що прийняла спадщину, не буде. Заперечень проти видачі свідоцтва про право на спадщину належним чином з будь-яких підстав спадкування, не має, та 1/2 частину майна, набутого в період шлюбу, виділяти не буде.
За повідомленням ХДНК №12 від 30.10.2018 р., спадкова справа №3639/01-16 щодо майна ОСОБА_8., який помер 16.07.2014 р., була заведена на підставі заяви онуки ОСОБА_3 про прийняття спадщини від 07.08.2015 р. на підставі заповіту, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району 09.07.2010 р. Спадкова справа містить заяву від 07.06.2016 р. дружини спадкодавця ОСОБА_11 про неприйняття спадщини. Інші заяви про прийняття або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.08.2016 р., посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_7 Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_13, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_8, який помер 16.07.2014 р., є його онука, ОСОБА_3 Спадщина складається з грошових коштів з відсотками та компенсацією до них, що знаходяться у відділеннях Ощадбанку (а.с.23)
Щодо решти майна спадкодавця ОСОБА_8, померлого 16.07.2014 року, а саме: квартири №17 в будинку №8 по проїзду Стадіонному в місті Харкові та 34/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, які знаходяться за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Культури, 24, то 09.06.2016 року державним винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1858/02-31, оскільки в матеріалах спадкової справи, заведеної після померлого 16.07.2014 року ОСОБА_8, відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на майно, у звязку з чим відсутні правові підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.24)
Інші свідоцтва про право на спадщину по цій справі не видавались.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1,3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Враховуючи, що позивач, яка є спадкоємцем діда, ОСОБА_8, спадщину, яка відкрилась після його смерті, прийняла у порядку ч.1 ст.1269 ЦК України, шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а наявність (обсяг) спадкового майна підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 81, 263-265, 280-184 ЦПК України, ст.ст. 392, 1216-1218, 1223, 1269 ЦК України, суд -
Позовні вимоги задовільнити.
Визнати за ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: РФ, АДРЕСА_1) право власності на квартиру №17, яка знаходиться в буд.№8 по проїзду Стадіонному в м.Харкові, в порядку спадкування за заповітом після смерті діда, ОСОБА_8, який помер 16.07.2014 р.
Визнати за ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: РФ, АДРЕСА_1) право власності на 34/100 частин житлового будинку №24 загальною площею 194,5 кв.м., житловою площею 136,1 кв.м., з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Мерефа, вул.Культури (колишня назва вул.Радянська), в порядку спадкування за заповітом після смерті діда, ОСОБА_8, який помер 16.07.2014 р.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Фрунзенського районного суду м.Харкова може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 04.03.2019 року
Суддя: