Провадження №2/389/1060/18
Рішення

іменем України

16 травня 2019 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Солонько К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені залу суду міста Знам`янка Кіровоградської області в порядку спрощеного позовного провадженняцивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

за участю: позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_4 ,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розподілити між нею та відповідачем сумісне майно, яке набуте під час шлюбу, визнавши за нею право власності на 2/3 частини легкового автомобіля Lada, 2007 року випуску, ВАЗ-111830, об`єм двигуна 1596, колір сірий металік, номерний знак НОМЕР_1 .

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 11.07.2015 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5 . Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 30.11.2017 шлюб між ними розірвано, після чого вона разом із сином переїхала проживати до своїх батьків. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає їм матеріальної допомоги в повному обсязі, всіляко ухиляється від сплати аліментів з усіх видів своїх заробітків, постійно приховує свої доходи. При цьому, він забезпечений житлом, має кілька об`єктів в особистій власності, отримує значні прибутки від здачі майна в оренду, але їм з сином не допомагає. У період шлюбу 14.04.2017 вони з відповідачем за спільні кошти придбали легковий автомобіль Lada, 2007 року випуску, ВАЗ-111830, об`єм двигуна 1596, колір сірий металік, номерний знак НОМЕР_1 , право власності на який оформили на відповідача, як на уповноваженого члена сім`ї. У порядку поділу вважає, що їй належить 1/2 частина автомобіля. Проте, з моменту розірвання шлюбу відповідач забрав собі їх спільний автомобіль і володіє ним особисто протягом тривалого часу, її до користування автомобілем не допускає, добровільно сплатити їй половину його вартості відмовляється. Шлюбний договір між ними не укладався, домовленість щодо поділу майна, яке є предметом спору, відсутня. Враховуючи інтереси малолітнього сина, який залишився проживати з нею, відповідно до вимог ст.71 Сімейного кодексу України, вважає за можливе відступити від принципу рівності часток подружжя, визнавши за нею право власності на 2/3 частини спільного автомобіля. Викладені обставини змусили її звернутися до суду з даною позовною заявою.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Позивачка пояснила, що з 01.09.2016 до кінця березня 2017 року вони з відповідачем проживали окремо та не підтримували в цей час сімейних стосунків. Починаючи з 01.04.2017 приблизно два міцяці вони проживали разом та намагалися зберегти сім`ю. Саме в цей час був придбаний автомобіль. Вказала, що не знає в кого саме та за яких обставин придбаний автомобіль, але гроші на автомобіль давала вона та батьки відповідача.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити в їх задоволенні. Представник відповідача подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що сторони проживали разом у період з липня 2015 року по вересень 2016 року по АДРЕСА_1 . Проживали вони дуже погано, часто сварилися, тому у вересні 2016 року, остаточно посварившись, позивачка поїхала проживати до своїх батьків, а відповідач до своїх. Відповідач постійно приїздить до сина та сплачує аліменти на його утримання. На праві приватної власності відповідач має лише квартиру в м.Кропивницькому, яка ним придбана до реєстрації шлюбу за допомогою його батьків. Через пів року після того, як сторони перестали разом проживати, а саме 24.03.2017, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Коли справа ще не була призначена до розгляду, він за свої власні кошти та кошти його батьків 14.04.2017 придбав легковий автомобіль Lada, 2007 року випуску, ВАЗ-111830, об`єм двигуна 1596, колір сірий металік, номерний знак НОМЕР_1 . Наприкінці квітня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 викликали до суду з приводу розірвання шлюбу. Вона просила, щоб він забрав позовну заяву, що він і зробив, бо дуже любить сина та сподівався на примирення з дружиною. Однак, примирення не відбулося, тому він знову звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, за результатами розгляду якої Кіровським районним судом м.Кіровограда ухвалено рішення від 30.11.2017. Таким чином, ОСОБА_1 жодного відношення до автомобіля не має, кошти на його придбання не давала. Вона навіть не знала, що ОСОБА_2 придбав автомобіль. Тож, спірний автомобіль не є спільною сумісною власністю, а тому поділу не підлягає. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що з 01.09.2016 до весни 2017 року вони з позивачкою проживали окремо та не підтримували в цей час жодних сімейних стосунків. Коли саме вони зійшлися у 2017 році він точно не пам`ятає, приблизно в травні-червні 2017 року, і проживали вони разом приблизно трохи більше одного місяця. Автомобіль він придбав за власні кошти та кошти його батьків, які, крім своїх заощаджень, ще й позичали суму, якої не вистачало. Автомобіль він придбав не для сім`ї, оскільки на той час її фактично вже не існувало, а для власних потреб.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення свідків, встановив наступне.

Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 30.11.2017 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 11.07.2015 Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис№405, розірвано (а.с.10). Згідно зі свідоцтвом про народження, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 , його батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.11). У довідці про реєстрацію місця проживання особи від 03.04.2017 вказано, що місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано по АДРЕСА_2 (а.с.12).

У період з серпня 2017 року по січень 2018 року нарахований дохід ОСОБА_2 склав 36148 грн. 72 коп., у період з жовтня 2017 року по січень 2018 року виплачено аліменти в розмірі 9623 грн. 01 коп., що вказано ПП фірмою «Владислав» у довідці від 05.02.2018 №23-Д (а.с.88). Звіт про здійснені відрахування та виплати ВЧ НОМЕР_2 свідчить про те, що в лютому 2018 року ОСОБА_2 нарахована заробітна плата в розмірі 8526 грн. 61 коп., у березні 2018 року 8934 грн. 61 коп., у квітні 2018 року 9381 грн. 02 коп. (а.с.87). У довідці про грошове забезпечення та інші виплати за 2018 рік, виданій ОСОБА_2 , який працює у ВЧ НОМЕР_2 на посаді військовослужбовця, вказано, що в період з лютого 2018 року по грудень 2018 року грошове забезпечення склало 101704 грн. 74 коп., аліменти за цей період склали 52517 грн. 75 коп. (а.с.86).

Згідно з довідкою від 06.02.2018, ОСОБА_2 проживає по АДРЕСА_3 та до складу його сім`ї входять ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.11 зворот). Станом на 02.02.2019 ОСОБА_2 проживає без реєстрації за вказаною адресою один, про що свідчить довідка від 02.02.2019 №71 (а.с.90). У довідці від 01.02.2019 №63 зазначено, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 26.12.2017 по теперішній час (а.с.74). У листі від 29.10.2018 №623/02-16 вказано, що ОСОБА_8 зареєстрований по АДРЕСА_4 (а.с.42). З довідки від 26.04.2019 №189 встановлено, що ОСОБА_2 проживає без реєстрації з 01.09.2016 по теперішній час без своєї сім`ї (дружини та сина) по АДРЕСА_5 (а.с.168).

В інформації стосовно звернення ОСОБА_1 вказано, що за ОСОБА_2 зареєстровано автомобіль ВАЗ-111830, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1596, дата реєстрації 14.04.2017 (а.с.13). У листі Територіального сервісного центру 3541 Регіонального сервісного центру в Кіровоградській області МВС України від 18.01.2019 зазначено, що автомобіль ВАЗ-111830, 2007 року випуску, дійсно був зареєстрований за ОСОБА_2 з 14.04.2017 по 16.06.2018 (а.с.89). Звіт про визначення незалежної ринкової вартості рухомого майна легкового автомобіля марки ВАЗ-111830, номерний знак НОМЕР_3 , свідчить про те, що станом на 10.07.2018 ринкова вартість об`єкту оцінки становить 70000 грн. (а.с.14-29).

Свідок ОСОБА_6 , яка є матір`ю відповідача, суду пояснила, що до осені 2016 року ОСОБА_2 разом з позивачкою проживав у м.Кропивницькому. З осені 2016 року й до весни 2017 року він проживав разом з нею та її чоловіком по АДРЕСА_5 . З відповідачкою син більш ніж півроку разом не проживав. Тоді й був придбаний автомобіль. Вона з чоловіком дали сину гроші на придбання автомобіля, частина яких була отримана в борг від сусідів. Весною 2017 року син звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Після цього, влітку, приблизно один місяць син з невісткою намагалися проживати разом. Однак, зберегти сім`ю вони так і не змогли, тому шлюб між ними розірвано в листопаді 2017 року.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що проживає АДРЕСА_3 та є сусідкою ОСОБА_6 . З 2013 року вона знає ОСОБА_2 , який з кінця 2016 року проживає разом зі своїми батьками. У квітні 2017 року вона позичила ОСОБА_6 1000 доларів для придбання автомобіля. Кошти їй ОСОБА_6 повернула через три місяці. Дружину ОСОБА_2 вона не знає та ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що проживає АДРЕСА_3 та є сусідом ОСОБА_6 . З осені 2016 року ОСОБА_2 постійно проживав по сусідству в своїх батьків. У 2017 році, точніше він не пам`ятає, його сім`я позичила ОСОБА_6 500 доларів для придбання автомобіля. Кошти повернуті. Позивачку він не знає.

Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.6 ст.57 Сімейного кодексу України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, судом встановлено, що право приватної власності на легковий автомобіль Lada, 2007 року випуску, ВАЗ-111830, об`єм двигуна 1596, колір сірий металік, номерний знак НОМЕР_1 , відповідачем набуто під час перебування в зареєстрованому шлюбі з позивачкою. Однак, як встановлено в судовому засіданні й самою позивачкою не заперечується, сторони більш як за півроку до придбання автомобіля проживали окремо, шлюбних відносин не підтримували, спільне господарство не вели та майно для потреб сім`ї не придбавали.

Дослідивши надані сторонами докази та встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, аналізуючи та оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням всі докази по справі в їх сукупності, суд вважає доведеним факт придбання відповідачем спірного автомобіля в період окремого проживання з позивачкою, фактичного припинення шлюбних відносин, а тому приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір слід віднести на рахунок позивачки.

На підставі викладеного, ст.ст.57, 60 СК України, ст.368 ЦК України, керуючись ст.ст.13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, відмовити.

Судовий збір віднести на рахунок позивачки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 20.05.2019.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області О.В. Савельєва