Справа № 538/1280/19
Провадження № 2/538/501/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Бондарь В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Дробот О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця, Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , яка продовжує навчання у вищому навчальному закладі - Кременчуцькому національному університеті ім. Михайла Остроградського, у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою та стягнути з відповідача судові витрати, в тому числі і витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем вона перебувала в шлюбі з 1998 по 2008 рік. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася дочка ОСОБА_3 , яка зараз проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. На даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатись у вищому навчальному закладі - Кременчуцькому національному університеті ім.М.Остроградського. Дочка навчається на денній формі навчання на платній основі за контрактом. В зв`язку з навчанням дочка не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток та себе утримувати. Отже, дочка перебуває на її утриманні та потребує матеріальної допомоги. Згідно договору про навчання, платежі за 1-й рік навчання складають 8660 грн., за 2-й рік - 9840 грн., за 3-й рік - 11180 грн., за 4-й рік - 12360 грн., загальна сума за навчання складає 42 040 грн. Крім витрат на навчання, вона вимушена нести окремі витрати, пов`язані з цим навчанням. Дочка кожного тижня приїздить додому, тобто витрачає на проїзд до місця навчання близько 400 грн. щомісяця (4000 грн за рік). Оплата проживання в гуртожитку складає 520 грн. щомісяця (за рік 5 200 грн.). Витрати на забезпечення навчання складають близько 500 грн. щомісяця (за рік 5000 грн.). Витрати на харчування дочки становлять близько 500 грн. в місяць ( за рік 5000 грн.). Витрати на одяг складають близько 3000 грн. на рік. Таким чином, витрати на навчання та на його забезпечення становлять близько 32 040 грн. на рік, тобто 3204 грн. в місяць ( з урахуванням 10 місяців навчального року ).

У зв`язку зі станом здоров`я дочки (захворювання ендокринної та вегетативної нервової системи, а саме дифузний зоб та нейроциркуляторна дистонія змішаного типу) вона регулярно несе витрати на лікування в середньому близько 1 000 грн. щомісяця. Враховуючи вищевикладене, додаткові витрати на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, пов`язані лише з навчанням та лікуванням дочки складають близько 4 204 грн. Крім додаткових витрат, вона вимушена нести звичайні загальні витрати на утримання дитини на задоволення щоденних потреб, самостійно не може забезпечити потреби дочки у повному обсязі, тому вимушена підняти питання про стягнення аліментів з відповідача.

До звернення до суду вона намагалася вирішити питання добровільної сплати відповідачем аліментів на утримання спільної дитини на час її навчання у вищому навчальному закладі, проте відповідач категорично відмовився від подальшої сплати коштів на утримання дитини.

Колишній чоловік працездатний, не одружений, не є інвалідом, має добрий стан здоров`я та гарний матеріальний стан, інших неповнолітніх дітей, на яких сплачував би аліменти, не має, у зв`язку з чим має можливість сплачувати аліменти на спільну дитину, яка продовжує навчання у вищому навчальному закладі після досягнення повноліття.

Беручи до уваги витрати на навчання та забезпечення навчання дитини, а саме: щомісячну оплату за навчання, витрати на проїзд, проживання в гуртожитку, харчування, навчальні матеріали та засоби (підручники, зошити і т.д.), витрати на лікування позивач просить суд врахувати дані факти при винесенні рішення, визначивши розмір аліментів в розмірі 1/2 частини доходу відповідача.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому позовні вимоги визнає частково та зазначає, що зазначені позивачем суми в позовній заяві нічим не підтверджені та не мають під собою ніякого обґрунтування. Також зазначає, що на сьогодні стан його здоров`я теж погіршився після перенесеного ДТП, що в свою чергу призвело до зміни роботи з меншими фізичними навантаженнями. Позивач знаючи, що на його утриманні є пристаріла мати та він сплачує аліменти ще на одну доньку приховує це від суду надаючи невірну інформацію. Також вказує, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Враховуючи це, професійна правнича допомога може надаватися лише адвокатами на підставі договору про надання такої допомоги та акту виконаних робіт. З позовної заяви вбачається, що правову допомогу позивачу надано Фізичною особою - підприємцем, який не є адвокатом. Тож така допомога не є професійною та не може бути відшкодована в судовому процесі. Тому просить суд задовольнити вимоги позивача частково та стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою та стягнути з нього судові витрати в сумі судового збору передбаченого чинним Законом, в решті вимог відмовити за безпідставністю.

В судове засідання позивач не з"явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково, просить стягнути з нього аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу).

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 27 лютого 2008 року розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_1 видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області (а.с. 11).

Згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 18.07.2017 року, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записаний відповідач ОСОБА_2 ( а. с. 12 ).

Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_3 виповнилося 18 років та вона є повнолітньою особою.

Позивач та її дочка ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Згідно довідки № 930 від 18 червня 2019 року виданої Кременчуцьким національним університетом імені Михайла Остроградського, встановлено, що ОСОБА_3 є студентом першого курсу факультету права, гуманітарних і соціальних наук, спеціальність 029 «Інформаційна, бібліотечна та архівна справа», наказ про зарахування на навчання № 21-4 від 13.08.2018 року. Навчання за контрактом, денне відділення. Термін навчання з 01.09.2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 року. Стипендію за рахунок стипендиального фонду університету не отримує (а.с.15).

Згідно договору № 218-ЮФ-036 про підготовку фахівця від 31.07.2018 року, укладеного між позивачем та навчальним закладом, розмір плати за 1-й рік навчання складає 8660 грн., загальна вартість навчання складає 42040 грн., що підтверджується копією договору ( а.с.16).

Згідно копії квитанції № 0.0..1 від 06.08.2018 року, вбачається оплата ОСОБА_1 за комерційне навчання ОСОБА_3 в сумі 4330,00 грн. ( а.с. 1, 17).

Оплата проживання в гуртожитку складає 520 грн. щомісяця відповідно до офіційної інформації, розміщеної на офіційному сайті Кременчуцького національного університету ім. М.Остроградського ( а.с. 18).

Відповідно до висновку ЛКК № 2215/2 від 07.11.2017 року, ОСОБА_3 , 2001 року народження, за станом здоров"я їй протипоказані зайняття фізкультурою в основній групі та тяжка фізична праця терміном на 2017-2018 навчальний рік. Діагноз: нейроциркуляторна дистонія змішаного типу. Рекомендовано зайняття фізкультурою у спец.групі ( а.с.19).

Згідно Консультативного висновку спеціаліста від 11.08.2016 року, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має клінічний діагноз: дифузний зоб ( а.с.20).

Відповідно до квитанції № 206069 від 20.06.2019 року та Акту виконаних робіт за період з 26.07.2018 р. по 16.08.2018 р., встановлено, що ОСОБА_3 перебувала на лікуванні у лікаря-стоматолога, вартість стоматологічних послуг склала 1550 грн. (а.с.21-22).

Позивач намагалася вирішити питання добровільної сплати відповідачем аліментів на утримання спільної дитини на час її навчання у вищому навчальному закладі, проте відповідач відмовився від подальшої сплати коштів на утримання дитини.

Відповідно до вимог ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Проте, питання утримання батьками своїх повнолітніх дітей врегульовані Главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Частиною 2 ст.141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч.ч. 1,3 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стаття 200 СК України визначає, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

В той же час, законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Пунктом 20 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано наступні роз`яснення: обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст.ст. 182, 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, з умовами, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Суд, проаналізувавши вищевикладені положення законодавства, відзначає, що утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, є обов`язком батьків, бере до уваги, що ОСОБА_3 є повнолітньою, проте продовжує навчатися, форма навчання є денною, що виключає можливість власного працевлаштування, потребує матеріальних витрат на житлово-побутові потреби, придбання ліків, одягу, проїзду, харчування, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо потреби дочки в матеріальній допомозі батька.

Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню, суд враховує, що у відповідача на утриманні перебуває ще одна дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 12.05.2011 року, аліменти стягуються з ОСОБА_2 на утримання та на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнення проводити щомісяця, починаючи з 11.03.2011 року на весь час непрацездатності пов"язаної з інвалідністю, в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу боржника але не менше мінімуму встановленого законодавством ( а.с.41).

Згідно Довідки до акта огляду медико-соіальною експертною комісією Серія АВ № 0488517, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має другу групу інвалідності ( а.с.43).

Аліменти на дочку ОСОБА_4 продовжують утримуватись з доходу відповідача (а.с.42).

Згідно довідки від 16.09.2019 року, вбачається, що ОСОБА_2 за серпень 2019 року сплатив аліменти на користь ОСОБА_1 в сумі 2036,37 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду 01.08.2019 року, тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати.

Таким чином, керуючись положеннями глави 16 СК України, беручи до уваги те, що ОСОБА_3 є повнолітньою, але не досягла 23 річного віку, яка навчається на денній формі навчання на платній основі, у зв`язку з навчанням об`єктивно потребує матеріальної допомоги, враховуючи стан здоров`я, заяву відповідача про часткове визнання позову, а саме в розмірі 1/6 частини, а отже визнав те, що повнолітня дочка, у зв`язку з навчанням, потребує допомоги, а також те, що він має можливість надавати таку допомогу, має працездатний вік, враховуючи як матеріальне становище позивача так і відповідача, ту обставину, що законом передбачений обов`язок обох батьків утримувати їх спільну дитину по досягненню нею повноліття, яка продовжує навчання, а також перебування на утриманні відповідача іншої дочки ОСОБА_4 , суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що ґрунтуються на законі, а тому, враховуючи лише фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про їх часткове задоволення та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 на період її навчання аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення з 01.08.2019 року до закінчення навчання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 року, що буде відповідати інтересам обох батьків та дитини.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місця.

В свою чергу, вимоги позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Положеннями ст. 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Документами, що підтверджують повноваження адвоката як представника є довіреність або ордер, виданий відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" ( ч. 4 ст. 62 ЦПК України).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суду надано такі документи : Накладна № 38/19 від 25.07.2019 року про надання правової допомоги укладеної між позивачем ОСОБА_1 та фахівцем в галузі права ФОП Пінчук В.Г., Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , Свідоцтво платника єдиного податку видане ОСОБА_5 (а.с.23-25).

Згідно даної накладної вартість наданих послуг складає 2400 грн., яка сплачена ОСОБА_1 .

При цьому, суд враховує, що Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016 № 1401-VIII Конституцію України доповнено, зокрема, статтею 131-2 та підпунктом 11 пункту 161 розділу XV "Перехідні положення". Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Згідно з підпунктом 11 пунктом 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України представництво відповідно до статті 131-2 цієї Конституції здійснюється виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року (абзац перший).

Отже, наведені положення Основного Закону до 01.01.2019 року гарантують кожному громадянину України, іноземцям та особам без громадянства, які перебувають на території України, право на правову допомогу та вибір захисника своїх прав - особу, яка є фахівцем у галузі права і на законних підставах має право надавати таку допомогу особисто.

У ч. 1 ст. 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу (професійну правничу допомогу).

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009). Звернення до суду для захисту конституційного права кожного на правову допомогу безпосередньо на підставі частини третьої статті 8 Конституції України гарантується.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено розподіл судових витрат, які пов`язані з професійною правничою допомогою, яка надається лише адвокатом.

Позивач самостійно вирішує питання про вибір свого представника у суді, однак держава гарантує такій особі право на відшкодування витрат на правничу допомогу, надану лише адвокатом. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28.11.2018 року у справі № 759/5037/17.

В ході розгляду справи встановлено, що згідно з Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на момент надання правової допомоги 25.07.2019 року є зареєстрованим фізичною - особою підприємцем, тобто не є адвокатом, а отже відсутні правові підстави для віднесення до витрат на професійну правничу допомогу сум, сплачених позивачем за надані ним послуги.

Надані позивачем документи не є належними та допустимими документами, в розумінні статей 137-138 ЦПК України, на підтвердження надання професійної правничої допомоги. Тому підстав для стягнення на користь позивача з відповідача витрат на професійну правничу допомогу немає.

Крім того, оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, тому він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в сумі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 182, 191, 199, 200 СК України, ст. ст. 12, 13, 18, 60, 81, 133, 137, 141, 247, 259, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер невідомий, оскільки за даними Державної фіскальної служби України фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову 01.08.2019 року і до закінчення навчання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу на один місяць.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер невідомий, оскільки за даними Державної фіскальної служби України фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Лохвицького

районного суду В.А.Бондарь