18.06.2019 Справа № 2/337/937/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2019 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді Салтан Л.Г.
при секретарі Гальцевій К.В.
в с т а н о в и в:
Ухвалою судді від 18.09.2018 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін.
Заочним рішенням від 19 листопада 2018 року позов задоволено частково.
17.12.08 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те. Що розглянувши справу у його відсутність суд не мав можливості перевірити обставини щодо неналежного виконання з його боку зобов`язань, не прийняв до уваги щодо часткового погашення кредитних зобов`язань, крім того, банком не надано жодних виписок з кредитних карток.
Ухвалою суду від 14.01.2019 року заочне рішення по справі скасоване, справа призначена до розгляду у спрощеному провадженні з викликом сторін.
У судові засідання 12.02.2019 року, 20.03.2019 року, 18.04.2019 року, 20.05.209 року та 18.06.2019 року та представник відповідача у судові засідання 20.05.209 року та 18.06.2019 року не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомляли взагалі, з заявами про відкладення розгляду справи не зверталися.
Представник позивача у позові виклав бажання щодо розгляду справи у його відсутність .
У відповідності до вимог ст. 223 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності осіб, які не з`явилися до судового засідання.
Розглянувши матеріали провадження, з`ясувавши обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин
Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір від 07.11.2014 року на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
В заяві на отримання кредиту позичальник своїм підписом підтвердив той факт, що він був ознайомлений з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, отримав їх у письмовому вигляді та надала згоду на те, що ця заява разом із запропонованими Банком Умовами і Тарифами складає кредитний договір.
Згідно з п. 2.1.1.2.1. Умов та правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку. Датою укладення договору є дата отримання картки, зазначена в заяві.
Згідно з п. 2.1.1.2.11 Картка діє до останнього місяця, вказаного на лицевій стороні картки, включно.
Згідно з п. 2.1.1.2.12. після настання зазначеного на картці останнього місяця терміну дії банком випускається картка на новий термін. Термін дії картки не підлягає продовженню банком в разі надання клієнтом до початку останнього місяця дії картки письмової заяви про закриття рахунку, за умови відсутності простроченої заборгованості клієнта перед банком за відповідним рахунком.
Згідно з п. 2.1.1.2.12. Закінчення терміну дії картки, її втрата або пошкодження не спричиняє закінчення договірних відносин між банком та клієнтом та / або закриття пов`язаного з нею поточного рахунку клієнта.
Згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг, після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.
Підписання цього договору є пряма і безумовна згода клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту встановленого банком (п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг).
Згідно з положеннями п. 2.1.1.5.5 вищевказаних Умов і правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною укладеного сторонами кредитного договору, відповідач мав погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбаченим цим Договором.
Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку позичальник зобов`язаний виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.
Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.
Пунктом 2.1.1.12.2 Умов та правил передбачено, що за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операції за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дат нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку на списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання).
597,64 тіло кредиту
1922,73 грн заборгованість по процентам за користування кредитом,
9016,58 грн - нарахованої пені
В також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:
500 грн. штраф (фіксована частина)
576,85 грн. штраф (процентна складова).
Останній платіж у сумі 97 грн. здійснений 16.12.2016 року.
На підтвердження банківський операцій, крім розрахунку заборгованості, представником позивача надані виписки по банківських рахунках.
Відзиву на позов, заяв щодо застосування позовної давності, доказів на спростування розміру наявної заборгованості за кредитним зобов`язанням, відповідного контр розрахунку, тощо, ні від відповідача ні від його представника не надходило.
Згідно з ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства у встановлений договором строк.
Згідно з ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
На підставі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Однак, як зазначає Верховний суд України в своєму рішенні № 6-2003цс15, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднані до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки ( штрафу, пені).
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Відповідно до п.п. 2.1.1.12.2, 2.1.1.12.6, 2.1.1.12.6.1, 2.1.1.7.6., 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 Умов та Правил надання банківських послуг, на які позивач посилається, як на обґрунтування своїх позовних вимог, пеня та інші штрафні санкції є видом цивільно-правової відповідальності, що узгоджується з принципами ст. 549 ЦК України, а отже їх своєчасне застосування за одне й те саме правопорушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме правопорушення.
Таким чином суд вважає, що відсутні правові підстави для одночасного стягнення з відповідача різних видів неустойки, тому приходить до висновку що заявлені вимоги про стягнення штрафів в розмірі 1076,85 гривень, у відповідності до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, задоволенню не підлягають.
21.05.2018 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва ПАТ КБ ПРИВАТБАНК» змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва АТ КБ ПРИВАТБАНК».)
На підставі викладеного, та керуючись ст. 526, 527, 530, 554, 611 ЦК України, ст.ст. 11,13, 81,.89, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Копію рішення надіслати сторонам.
Повний текст рішення виготовлено 19.06.2019 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Л.Г. Салтан