У Х В А Л А

"15" лютого 2019 р.

м. Київ

справа № 755/2554/19

провадження № 2/755/2134/19

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., перевіривши додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, по позовній заяві Компанії «Стіхтінг Адміністратікантоор НЕМС» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Компанії «Стіхтінг Адміністратікантоор НЕМС» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним.

Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об'єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права. Для цього Цивільний процесуальний кодекс України покладає на суд обов'язок, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створювати необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1, 3 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява, серед іншого, повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин підстави також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Як убачається із прохальної частини позовної заяви, представник позивача просить суд визнати недійсним правочин, укладений 17.11.2016 року між відповідачами ОСОБА_2 та його матірю ОСОБА_1, який фактично виконано у березні-травні 2017 року та за яким ОСОБА_2 відчужив на користь ОСОБА_1 належні йому активи загальною вартістю 9 500 000,00 доларів США.

Разом з тим, задля можливості відкриття провадження у справі з урахуванням правил підвідомчості та підсудності справи, визначення порядку розгляду справи та встановлення наявності або відсутності предмета спору - представником позивача має бути уточнено істотні умови оспорюваного правочину (договору), а саме: сторони договору (фізичні особи та/або суб'єкти підприємницької діяльності) предмет договору, порядок його виконання та спосіб реалізації прав та обов'язків сторін договору відповідно до специфіки предмету договору, строк дії договору, ким та коли посвідчений та зареєстрований цей договір.

Крім того, представником зауважено, що оспорюваний правочин укладено між родичами, зокрема, сином ОСОБА_2 та його матір'ю ОСОБА_1, тому представником має бути долучено до матеріалів позовної заяви відповідні докази родинних відносин між даними особами (копію свідоцтва про народження, витяг з реєстру про актовий запис про народження тощо).

Крім того, представником має бути уточнено, які дії полягають у «фактичному виконанні сторонами в березні-травні 2017 року» оспорюваного договору від 17.11.2016 року, тобто представником має бути зазначено, що саме є предметом оспорюваного договору, які дії вчинено відповідачами на виконання цього договору, та представником має бути надано суду докази вчинення таких дій, з огляду на засади інституту доказування в цивільному процесі, які виключають рішення суду на підґрунті припущень сторін спірних правовідносин.

Згідно положення ч. 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Разом з тим, на підтвердження обставин, зазначених позивачем в обґрунтування підстав звернення з даним позовом до суду, наявності предмету спору та обставин, зазначених позивачем у змісті позовної заяви, позивачем має бути долучено до матеріалів позовної заяви належним чином засвідчені копії доказів, зокрема, письмових доказів, щодо наявності факту укладення та існування спірного правочину (копії договору, витяг з реєстру щодо посвідчення та реєстрації спірного правочину тощо). При цьому, позивачем до матеріалів позовної заяви не долучено доказів наявності у позивача складнощів в отриманні таких доказів у позасудовому порядку, зокрема, відсутні будь-які докази звернення представника позивача та/або позивача до державних установ із заявою про надання вказаних доказів та докази відмови уповноважених державних установ у наданні таких доказів, тобто представником позивача не надано доказів неможливості отримання ним оспорюваного правочину у разі його наявності, оскільки про наявність спірного правочину свідчать лише твердження представника позивача, які викладені у змісті позовної заяви та є припущеннями за відсутності письмових доказів на підтвердження фактичних даних, що підлягають доказуванню під час судового розгляду справи. Таким чином представником позивача має бути надано докази того, що ним здійснено всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаного документу (спірного договору), - що відповідає положенням статті 83 ЦПК України та є дотриманням п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Крім того, суд критично оцінює письмове клопотання представника позивача про витребування судом у порядку ст. 177 ЦПК України у відповідача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 документів, у яких зафіксовано зміст спірного правочину від 17.11.2016 року, оскільки зазначені особи не є офіційно уповноваженими особами на посвідчення, державну реєстрацію та зберігання договорів, тобто не є нотаріусами, не є державними реєстраторами тощо, та представником не долучено до клопотання жодного доказу фактичної наявності у цих осіб оспорюваного договору, як і не наведено підстав та норм закону, що надають суду право та/або покладають обов'язок витребування офіційних документів у фізичних осіб, які не наділені обов'язком зберігання офіційної документації.

Крім того, за офіційними даними Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», внаслідок відмови кримської сторони отримувати внутрішні поштові відправлення для адресатів Автономної Республіки Крим і міста Севастополь, приймання національним оператором поштових відправлень до пересилання кореспонденції у напрямку Автономна Республіка Крим та місто Севастополь з 27.03.2014 року призупинено до окремого розпорядження.

За даних обставин УДППЗ «Укрпошта» не має можливості пересилати поштові відправлення до півострова Крим, оскільки останні не приймаються поштою АР Крим та м. Севастополя та повертаються у зворотному напрямку.

Враховуючи ситуацію, що склалася, «Укрпоштою» призупинено приймання поштових відправлень в напрямку півострова Крим, тому у Дніпровського районного суду м. Києва відсутні можливості здійснювати поштові відправлення, в тому числі процесуальних документів суду до АР Крим.

Крім того, відповідно до ч. 4, 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Тобто, у разі відсутності документів, які є підставою для звільнення позивача від сплати судового збору, позивачем має бути сплачено судовий збір відповідно до вимог та в порядку, встановленому Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2019 року становить 1 921,00 грн.

Таким чином, ураховуючи, що позивач звернувся до суду з однією вимогою немайнового характеру та за відсутності в матеріалах позовної заяви доказів звільнення позивача від сплати судового збору, представником позивача у разі виконання вищенаведених вимог суду має бути сплачено судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями175, 177, 185, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Компанії «Стіхтінг Адміністратікантоор НЕМС» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: В.І. Галаган