Справа № 510/1921/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2019 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їхню відсутність.

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_5 ; копії свідоцтв про право на спадщину за законом від 08.04.2013р., виданих нотаріусом на ім`я сторін (за кожним із них визнано право на 1/3 частину спадкового майна); копії витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі; копії витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (за кожним із сторін).

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезгаданими вимогами до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , зазначивши, що у 03.03.2015р. між нею та відповідачами була досягнута домовленість про дарування нерухомості. Тоді ж між сторонами був фактично укладений договір дарування нерухомості, згідно якого відповідачі подарували, а позивачка прийняла у дар 2/3 частини житлового будинку (незавершеного будівництва) із надвірними спорудами, розташованого АДРЕСА_1 . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.04.2013р. № 699 вона є власником іншої 1/3 частини вищевказаного житлового будинку (незавершеного будівництва). Таким чином, з 2015р. позивачка прийняла в дар від відповідачів 2/3 частини об`єкту нерухомості, від них не відмовлялася, це підтверджується доводами позивачки, викладеними у позові, та не заперечується відповідачами. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Після вчинення правочину позивачка користується отриманою у дар нерухомістю, доглядає за її збереженням в цілому, сплачує всі необхідні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину, позивачка неодноразово зверталася до колишніх власників, однак, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від посвідчення договору ухиляються, на прохання позивачки не реагують, мотивуючи нестачею часу, матеріальними складнощами, неможливістю приїзду до м. Рені. При зверненні до відповідних органів з питанням про переоформлення документації на житловий будинок на себе, позивачці було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивачка вимушена була звернутися із позовом до суду.

Згідно ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Отже, між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, дарувальники передали безоплатно дарунок позивачці, обдарована прийняла цей дарунок та не відмовилася від нерухомості. Позивачка фактично вступила у володіння і розпорядження нерухомістю в цілому, постійно наглядає за збереженням майна, - тобто правочин між сторонами фактично відбувся.

Вивчивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивачки знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст. 220 ЦК України договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч.2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору дарування була досягнута угода по всіх істотних умовах: щодо об`єкта нерухомого майна - 2/3 частин незакінченого будівництва, які були безоплатно передані позивачці у дарунок і якими вона на теперішній час користується, проте через нотаріальне непосвідчення договору, не може переоформити на себе. Факти укладення угоди, передачі відповідної частини об`єкту нерухомості підтверджуються доводами позивачки, які відповідачі визнали, крім того, обставини дарування самі відповідачі не заперечують. В даний час звернення за оформленням договору дарування є неможливим, оскільки прохання позивачки з цього приводу відповідачами не сприймаються, так як потребують додаткових матеріальних витрат.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідачів щодо 2/3 частин житлового будинку (незавершеного будівництва) та встановленні права на нерухомість у позивачки, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на житловий будинок за позивачкою.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 141, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 220, 328, 334, , 386, 392, 717 - 719 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 25.12.2000р. Ренійським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) право власності на житловий будинок із надвірними спорудами (незавершене будівництво) (який складається в цілому з : житлового будинку літ. А загальною площею 65,40 кв.м.; літньої кухні літ. Б; бані літ. Г; тамбуру літ. б; вбиральні літ. В; огорожі 1,2,4; споруди 3), розташований по АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник