БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/828/19
Провадження № 2/497/617/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

04.06.2019 року м.Болград

Суддя Болградського районного суду Одеської області Кодінцева С.В., ознайомившись з матеріалами справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу укладеного між ним та відповідачкою, зареєстрованого 22 червня 1968 року у Відділі актів громадянського стану м. Кишинів Республіка Молдова, актовий запис № 1853.

Свої вимоги мотивує тим, що одруження з відповідачкою виявилося невдалим, тому вони у січні 2002 року припинили шлюбні стосунки та спільне проживання. Позивач неодноразово писав листи відповідачу про розірвання шлюбу в органах РАЦС в м.Болград, але вона не мала можливості приїхати, також відповідач згодна на розірвання шлюбу.

Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 є громадянкою Молдови, яка немає місця проживання в Україні. Місцем її проживання є: АДРЕСА_3 .

Згідно ч.2 ст. 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, угоди про підсудність справи з іноземним елементом судам України суду не надано, доказів того, що через стан здоров`я чи з інших поважних причин позивач не може звернутись за місцем реєстрації відповідача також не надано.

Положеннями п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави;

Відповідно до ст.497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України.

Статтею 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

У статті 76 вказаного вище закону визначено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Вказана позиція також викладена в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-754/0/4-13 «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом».

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Мінської конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22 січня 1993 року, яка була ратифікована Україною 10.11.1994, та регулює відносини з приводу надання правової допомоги між Україною та Республікою Молдова, то, якщо в частинах II-V цього розділу не встановлено інше, позови до осіб, які мають місце проживання на території однієї з Договірних Сторін, подаються, незалежно від їх громадянства, в суди цієї Договірної Сторони, а позови до юридичних осіб подаються в суди Договірної Сторони, на території якої знаходиться орган управління юридичної особи, його представництво або філія.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи те, що в своїй позовній заяві позивач зазначає що відповідач ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_3 , але Мінською конвенцією «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22 січня 1993 року не передбачено порядок направлення справ за підсудністю до судів Республіки Молдова.

Положеннями ст.29 ЦПК України визначено, що підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна держава-учасниця Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, реалізуючи пункт 1 статті 6 цієї Конвенції, щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року (judgementof ECHR of 16 December 1992 DeGeouffredelaPradellev. France // Series AN 253-B).

Вищенаведені обставини вказують на те, що позовну заяву ОСОБА_1 слід повернути позивачу для подачі до Верховного Суду для визначення підсудності ухвалою даного суду, на що вказують вимоги ст. 29 ЦПК України.

Вищевказане підтверджується й усталеною практикою Верховного Суду, зокрема ухвалою останнього від 14 лютого 2018 року у справі 132/3515/17.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.29,258-260,352-354 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - повернути позивачу для виконання вимог ст. 29 ЦПК України, в частині визначення підсудності даної справи суддею Верховного Суду.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає звернутися з такою ж заявою до компетентного суду, з дотриманням загальних правил підсудності, або повторному зверненню із заявою до цього суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.В.Кодінцева