н.п.2/599/246/2019
Справа № 599/401/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2019 р.

Зборівський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого суду судді Іваницького О.Р.

при секретарі Сеньківській З.І.

з участю сторін:

представників позивача Боденко М.В., ОСОБА_1 П.Б.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача Жеребецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зборові справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку в спільному майні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду із вищезазначеним позовом. Позивач посилається на те, що їй з відповідачем належить по Ѕ частині житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 набули в порядку спадкування після смерті батьків. Загальна площа житлового будинку 41,9 кв.м., житлова 19 кв.м. Протягом часу спільного користування будинком між ними постійно виникають непорозуміння, що призводить до скандалів та фізичного з`ясування відносин, що робить неможливим спільне використання. В 2018 році зверталась з позовом про поділ майна, проте рішенням в його задоволенні відмовлено, оскільки згідно висновку експерти розподіл житлового будинку в частках по Ѕ не можливий. Згідно того ж висновку вартість майна становить 72650 грн., відповідно Ѕ частина становить 32325 грн. Враховуючи, що відповідач постійно проживає у м.Львів, забезпечений житлом, спірний житловий будинок відвідує періодично, просить припинити його частку в даному майні з компенсацією з її сторони в сумі 32325 грн.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та зіслалися на обставини викладені в позові.

Відповідач, представник відповідача позову не визнали та пояснили, що між співвласниками склався порядок користування житловим будинком та господарськими приміщеннями і він категорично заперечує проти позбавлення його частки в спільному майні.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позові вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частинами першою, другою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Разом із тим, відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку в спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам його сім`ї.

Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласників на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умовами, що припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

У п. 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі №908/1754/17 зроблено висновок, що ст. 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, у пунктах 1-3).

Закріплена п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України не може вважатися самостійною обставиною для припинення права на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї).

Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належить по Ѕ частині житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 набули в порядку спадкування після смерті батьків. Загальна площа житлового будинку 41,9 кв.м., житлова 19 кв.м. В 2018 році ОСОБА_3 зверталась з позовом про поділ майна, проте рішенням в його задоволенні відмовлено, оскільки, згідно висновку експерти, розподіл житлового будинку в частках по Ѕ неможливий.

Суд приймає до уваги пояснення відповідача про те, що дане майно ним успадковано після смерті батьків, він використовує його за призначенням, зокрема проживає в ньому, зберігає інвентар для сільськогосподарських робіт, а також продукцію вирощену на присадибній земельній ділянці, в зв`язку з чим суд вважає, що припинення права власності завдасть відповідачу істотної шкоди, у зв`язку з чим така вимога задоволенню не підлягає.

Сама по собі відсутність технічної можливості реального поділу будинку та виділу відповідачу належної йому 1/2 частки будинку, не є підставою для визнання цієї частки незначною і правовою підставою для припинення права власності на неї.

Керуючись ст.ст. 12,81,259,263-265 ЦПК України, ст.41 Конституції України, ст.ст. 317,321,322,365 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку в спільному майні відмовити.

Грошові кошти в сумі 32325 грн., сплачені як компенсація вартості Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_2 . АДРЕСА_1 повернути ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду через Зборівський районний суд протягом 30 днів.

Суддя підпис Копія вірно

Суддя Зборівського

районного суду Іваницький О.Р.