П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 266/208/19

Номер провадження 22-ц/804/1365/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кочегарової Л.М., Биліни Т.І., Попової С.А.,

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 та адвоката Васильєвої Наталі Володимирівни, яка діє в його інтересах, на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 березня 2019 року, у складі судді Пантелєєва Д.Г., дата складення повного судового рішення 28 березня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Вимоги обґрунтовані тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем з 08 червня 1996 року по 17 травня 2003 року. Від шлюбу мають дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народення, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З 01 вересня 2016 року ОСОБА_3 навчається на денному відділенні Приазовського державного технічного університету, в зв*язку із чим потребує матеріальної допомоги на навчання. Відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більш як до досягнення ним 23 років.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більш як до досягнення ним 23 років, починаючи з 10 січня 2019 року. Вирішено питання про судові витрати та допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 та адвокат Васильєвої Н.В., яка діє в його інтересах, просять скасувати рішення суду та направити справу на новий розгляд у іншому складі, посилаючись на те, що висновки суду, в частині визначеного розміру аліментів, не відповідають обставинам справи.

Відзив на апеляційну скаргу, в порядку визначеному ст.360 ЦПК України, не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 червня 1996 року по 17 травня 2003 року (а. с. 4, 8).

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач є батьком дитини (а. с. 9).

Згідно довідки №122, виданої Приазовським державним технічним університетом, ОСОБА_3 є студентом 3-го факультету інформаційних технологій 3 курсу денної форми навчання (а. с. 12).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи з відповідача на користь позивача на утримання ОСОБА_3 на період навчання аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більш як до досягнення ним 23 років, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , який навчається на денній формі навчання в вищому освітньому закладі, не має можливості самостійно працювати та мати власний дохід для забезпечення своїх потреб у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд першої інстанції виходив із матеріального становища сторін та врахував, що син відповідача не має можливості самостійно працювати та мати власний дохід.

З висновком суду першої інстанції щодо визначеного розміру аліментів, який підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України (в редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 самостійного заробітку не має, оскільки навчається на денному відділенні Приазовського державного технічного університету у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Забезпечення ж його утримання на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків - батька ОСОБА_2 та мати ОСОБА_1 (ст. 180 СК України).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати судове рішення, оскільки він з грудня 2003 року перебуває в іншому шлюбі, на його утриманні перебуває малолітня дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ця обставина не була врахована судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів, що стягуються на користь ОСОБА_1

Колегія вввжає, що вказані доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, оскільки при визначенні розміру аліментів суду слід було врахувати матеріальне становище відповідача, чого зроблено не було, оскільки на ОСОБА_2 покладається обов`язок також по утриманню неповнолітньої дитини.

Підстави для повернення справи на новий розгляд, про що заявлено відповідачем та його представником в апеляційнй скарзі, відсутні, оскільки за вимогами ст.ст.3, 374 ЦПК України апеляційний суд позбавлений права на прийняття такого рішення за результатами розгляду апеляційної скарги і вважає необхідним ухвалити нове рішення, яким змінити рішення суду першої інстанції, частково задовольнивши апеляційну скаргу відповідача.

Відповідно до вимог ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що відповідач є працездатною особою, який може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, виходячи з обов`язку надання такої допомоги обома батьками, матеріального стану відповідача - наявності у платника аліментів на утриманні малолітнього сина, колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України та зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 - з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу).

Висновок суду першої інстанції про визначення судом розміру аліментів - не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, не відповідає, як положенням ст.199 СК України, так і вимогам ст.13 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного законодавства, оскільки таких вимог позивач до відповідача не заявляла.

Відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При перегляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та його представника адвоката Васильєвої Н.В., апеляційний суд враховує постанови Верховного Суду від 24 січня 2019 року справа № 225/1447/16-ц провадження № 61-18843св18, від 24 квітня 2019 року справа № 263/2444/17 провадження № 61-34502св18.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.376 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та адвоката Васильєвої Наталі Володимирівни, яка діє в його інтересах, задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 березня 2019 року в частині визначення розміру аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 (проживає : АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) аліменти на користь ОСОБА_1 (проживає: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення дитиною навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років, починаючи з 10 січня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Дата складення повного судового рішення 05 червня 2019 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

Т.І. Биліна

С.А. Попова