ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1940/18 Номер провадження 22-ц/814/1180/19Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 14 лютого 2019 року, ухвалене суддею Парахіною Є.В., повний текст рішення складено 20.02.2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Подільський відділ державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про звільнення від сплати заборгованості з аліментів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості з аліментів, посилаючись на те, що перебував з відповідачкою у шлюбі, від якого мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої на користь відповідачки стягуються аліменти.

З 22.11.2012 року у нього змінився сімейний та матеріальний стан у зв`язку з народженням сина ОСОБА_4 та реєстрацією шлюбу з ОСОБА_5

У 2014 році до липня місяця він працював електромонтером на ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів", звідки звільнився через систематичну затримку заробітної плати.

Відповідачці було надано державну допомогу на дитину ОСОБА_3 , так як батько не має можливості утримувати дитину з поважних причин.

З лютого 2015 року по липень 2016 року він не працював, оскільки здійснював догляд за дитиною та був безробітнім, доходів не отримував. З серпня 2016 року працює в Дитячій міській клінічній лікарні електромонтером, про що повідомив державного виконавця 17.08.2016 року. Проте, стягнення із заробітної плати розпочато лише через півтора року з незалежних від нього причин. Станом на лютий 2018 року наявна заборгованість з аліментів у сумі 29846,86 грн. Крім того, у лютому 2018 року у нього виявлено вікове хронічне захворювання нирок, яке потребує дорогого лікування та придбання дорогих ліків.

На підставі вищенаведеного та з урахуванням поданих уточнень Просив суд звільнити його частково від сплати заборгованості з аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зменшивши суму заборгованості до 1000 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 14 лютого 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Подільський відділ державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про звільнення від сплати заборгованості з аліментів, відмовлено.

З вказаним заочним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 , оскарживши його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі позивач прохає скасувати заочне рішення, ухваливши нове про задоволення його позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на незаконність та несправедливість судового рішення внаслідок порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, неповноту та неправильну оцінку досліджених доказів та обставин справи.

Зокрема, вказує про те, що змінився його сімейний та матеріальний стан у зв`язку з народженням сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Права та обов`язки щодо дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виникли на підставі Кодексу про шлюб та сім`ю України, ст. 94 якого передбачала право суду за позовом особи, яка сплачує аліменти, звільнити її повністю або частково від сплати заборгованості по аліментах, що утворилась, коли встановить, що несплата аліментів мала місце внаслідок хвороби цієї особи або з інших поважних причин і що її матеріальне та сімейне становище не дає можливості сплатити цю заборгованість.

З набранням чинності Сімейним Кодексом України вказані положення ст. 94 КпШС України трансформувалися у приписи ст. 197 СК України, яка передбачає право суду за позовом платника аліментів повністю чи частково звільнити його від сплати заборгованості з аліментів, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, позивач вважає, що має право на звільнення від сплати заборгованості з аліментів, оскільки змінився його матеріальний і сімейний стан у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_5 , народженням сина ОСОБА_4 , звільненням з роботи у зв`язку з систематичною затримкою заробітної плати, реєстрацією його як безробітного та здійсненням догляду за малолітньою дитиною у період з лютого 2015 року по липень 2016 року та неотриманням доходів.

Позивач зазначає, що у цей час відповідачці була призначена державна допомога на дочку. З серпня 2016 року він працює у Дитячій міській клінічній лікарні електромонтером, про що повідомив державного виконавця у серпні 2016 року, тоді як стягнення із заробітної плати розпочато лише через півтора року, а станом на лютий 2018 року виникла заборгованість в сумі 29846 грн. 86 коп. У лютому 2018 року у нього виявлено вікове хронічне захворювання нирок, яке потребує дорогого лікування та придбання дорогих ліків.

Розмір отримуваних ним доходів не перевищує 60% прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», «Про Державний бюджет України на 2018 рік».

Зазначає, що заборгованість з аліментів виникла з поважних об`єктивних причин, а його матеріальне та сімейне становище не дозволяє її сплатити та проводити подальше лікування. У зв`язку з чим він вважає, що може бути звільнений судом від сплати заборгованості з аліментів на утримання повнолітньої дочки до 1000 грн.

Крім цього, вказує, що діє виключно в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 , якого не має можливості утримувати, оскільки існує заборгованість з аліментів на повнолітню дитину від першого шлюбу,а суд першої інстанції не врахував законодавчо закладений ст. 11 ЦПК України принцип пропорційності судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Розгляд справи проводиться апеляційним судом у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі та є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 10.12.2004 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду від 26.03.2014 року в справі № 553/4744/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 23.04.2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та зобов`язання надати грошову допомогу відмовлено (а.с. 8-10).

На підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10.12.2004 року за заявою стягувача видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у Подільському ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області.

Як зазначив позивач ОСОБА_1 у позовній заяві, станом на лютий 2018 року та на час звернення до суду з даним позовом за ним обліковується заборгованість зі сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розмір якої відповідно до здійсненого державним виконавцем розрахунку за період з липня (20 днів) 2014 року по січень 2018 року включно становить 29846 грн. 86 коп.

Вказаний розмір заборгованості також підтверджується ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 07.02.2018 року у справі № 2-2104/04, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 21-23).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що наведені позивачем обставини для звільнення від заборгованості зі сплати аліментів не є такими, що мають істотне значення, за яких позивач може бути звільнений від сплати заборгованості з аліментів.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Згідно зі ст. 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості по аліментах. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 р., суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вказував у позовній заяві ОСОБА_1 та встановлено судом першої інстанції, підставами для звільнення його від заборгованості з аліментів є зміна сімейного та матеріального стану у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_5 , який було зареєстровано 16.06.2012 року, та народженням сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підтвердження чого позивачем надано копії відповідних свідоцтв про шлюб та про народження дитини (а.с. 37, 38).

Також в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що до липня 2014 року він працював електромонтером на ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів", звідки звільнився по причині систематичної затримки заробітної плати. З лютого 2015 року по липень 2016 року він не працював у зв`язку з доглядом за дитиною та був безробітнім, доходів не отримував. Лише з серпня 2016 року постійно працює в Дитячій міській клінічній лікарні м. Полтави.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано суду першої інстанції розрахунковий листок з заробітної плати за квітень 2014 року, виданий ДП "Полтавський комбінат хлібопродуктів"; довідку Полтавського міського центру зайнятості за вих. № 1650/1788 від 10.12.2015 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 був зареєстрований як безробітній з 30.11.2015 року; довідки про доходи в Дитячій міській клінічній лікарні м. Полтави № 207 від 27.04.2018 року, № 208 від 27.04.2018 року та № 168 від 03.09.2018 року за період з серпня 2016 року по серпень 2018 року включно (а.с. 11, 14, 18-20).

Згідно листа Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради № 04-6069 від 10.08.2018 року, який було направлено на адресу позивача, на його дитину ОСОБА_4 , була призначена тимчасова допомога згідно з Порядком призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину, або місце проживання їх невідоме. За період з 01.07.2015 року по 31.12.2015 року управлінням виплачено допомогу в сумі 2517 грн. 60 коп.

Проаналізувавши наведені позивачем обставини, на підставі яких позивач вважає, що може бути частково звільнений від сплати заборгованості з аліментів на утримання повнолітньої дитини, а також надані ним докази суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що створення нової сім`ї, наявність на утриманні позивача іншої малолітньої дитини, а також відсутність доходу, достатнього для утримання малолітньої дитини не є підставою для часткового звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами.

При цьому, місцевий суд вірно послався на те, що зміна сімейного та матеріального становища можуть бути враховані при вирішенні питання щодо зменшення розміру аліментів, що стягуються за рішенням суду.

Проте, у період з 2012 року ОСОБА_1 не звертався з відповідним позовом до суду про зменшення розміру аліментів, що стягувалися з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дочки

ОСОБА_3. З серпня 2016 року ОСОБА_1 постійно працює в Дитячій міській клінічній лікарні м. Полтави, має стабільний дохід, з якого, починаючи з жовтня 2017 року, регулярно здійснюється утримання в рахунок погашення аліментних зобов`язань.

Згідно довідки про доходи за № 207 від 27.04.2018 року, загальна сума доходу позивача з 16 серпня 2016 року по 31 грудень 2016 року становить 2550 грн. 75 коп.

Загальна сума доходу, який отримував позивач у період з 01 січня 2017 року по 31 грудень 2017 року, без урахування аліментів, становить 17228 грн. 83 коп., що підтверджується довідкою про доходи № 208 від 27.04.2018 року.

За інформацією, зазначеною у довідці № 168 від 03.09.2019 року, загальна сума доходу позивача з 01 січня 2018 року по 31 серпня 2018 року, без урахування аліментів, становить 12274 грн. 49 коп. (а.с. 18-20).

Посилання позивача на те, що з незалежних від нього причин стягнення із заробітної плати розпочато лише через півтора року після працевлаштування, тоді як він одразу ж повідомив про це державного виконавця, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги, оскільки це не є підставою для звільнення від сплати заборгованості з аліментів.

При цьому, суд першої інстанції вірно послався на те, що позивач мав можливість самостійно вчиняти дії щодо виконання рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , так як був достовірно обізнаний про наявність цього рішення.

Призначення ОСОБА_2 тимчасової державної допомоги на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з несплатою аліментів також не є підставою для звільнення позивача від наявної заборгованості.

Згідно виписного епікризу № 1348 Першої міської клінічної лікарні м. Полтави, ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні вказаного закладу з 20 по 23 лютого 2018 року з діагнозом "ниркова коліка справа" (а.с. 24).

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження того, що позивач продовжує хворіти на зазначене захворювання, щодо ступеню його тяжкості і впливу на працездатність позивача, а також доказів про те, що він несе значні витрати на лікування матеріали справи не містять та позивачем не надано ні судам першої, ні апеляційної інстанцій.

Крім того, як вказував позивач у позовній заяві, заборгованість з аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 утворилась за період з січня 2014 року по лютий 2018 року. Тоді як на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Першої міської клінічної лікарні м. Полтави він перебував з 20.02.2018 р. по 23.02.2018 р.

Отже, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що заборгованість з аліментів утворилася за позивачем у зв`язку з тяжкою хворобою, матеріали справи не містять.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що на даний час дочка позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття. Аліменти на її утримання не нараховуються. Зобов`язань щодо сплати аліментів на утримання інших осіб позивач не має.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що зазначені позивачем в обґрунтування позовних вимог обставини не є підставами у розумінні ст. 197 СК України для часткового звільнення від сплати аліментів, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 переважно дублюють вимоги позовної заяви, належними та допустимими доказами не підтверджені, відтак, на увагу колегії суддів не заслуговують.

Рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі всебічно з`ясованих обставинах та наданих сторонами доказів.

Підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, апеляційна скарга залишається колегією суддів без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 п. 1 ч. 1, 375 , 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 14 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук