Справа № 180/1094/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25 вересня 2019 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Янжули О.С.
при секретарі: Котовій Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 180/1094/19 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця,-
В С Т А Н О В И В:
10 червня 2019 року позивач, АТ КБ «ПриватБанк,» звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця, посилаючись на те, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 20.03.2015 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті "www. privatbank.ua" складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, копії яких додаються до позовної заяви.
Заявою позивальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в "ПриватБанку", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі - надав ОСОБА_2 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.10.2016 року.
На момент його смерті залишилася заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.03.2015 року у розмірі 8321,84 грн. яка складається з :
- 8321,84 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, розрахунок суми заборгованості додається.
Спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 є відповідач у справі - ОСОБА_1 , яка на день смерті проживала разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 і у встановлений ст. 1279 ЦК термін не заявила про відмову від спадщини.
На підставі зазначеного, позивач просить суд стягнути зазначену суму заборгованості із спадкоємця померлого ОСОБА_2 та судові витрати по справі.
Позивач надав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою суду від 02 липня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без участі представника "Приватбанку", на задоволені позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, через розміщення оголошення на офіційному Веб сайті судової влади України.
Оголошення про виклик відповідача було опубліковано 29 липня 2019 року та 06 вересня 2019 року.
Відповідно до ч. 11 статті 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надала, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд розглядає справу заочно, на підставі наявних у ній доказів.
Суд, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв`язку, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 20.03.2015 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок ( а.с. 8).
ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті "www. privatbank.ua" складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджуєтеся підписом у заяві, копії яких додаються до позовної заяви.
Заявою позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.
АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі - надав ОСОБА_2 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.
Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позивальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.10.2016 року, актовий запис № 686 ( а.с.46).
Згідно наданого до позовної заяви розрахунку ( а.с.6-7) на час смерті ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором б/н від 20 березня 2015 року становить 8321,84 грн. , яка складається з :
- 8321,84 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту.
Кредитні правовідносини, які виникли між КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 допускають правонаступництво.
Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 21.10.2016 року, визначений гл.87 ЦК.
Спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 є - ОСОБА_1 , яка на день смерті проживала разом із спадкодавцем за однією адресою: АДРЕСА_1 . Вказана обставина підтверджується копіями паспортів ОСОБА_2 (а.с.43) та ОСОБА_1 (а.с.44), в яких місце реєстрації останніх зазначено: АДРЕСА_1 .
Згідно з нормою ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов`язків, зазначених у ст.1219 ЦК (ст.ст.1218, 1231 цього кодексу).
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК).
Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені в частинах.3, 4 ст.1268, ст.1269 ЦК.
Так, згідно із ч.3 ст.1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Виходячи із наведеного спадкоємці ОСОБА_2 мали право подати заяву про прийняття спадщини або про відмову від спадщини у строк з 21.10.2016 року по 21.04.2017 року.
Чинне законодавство розмежовує поняття «прийняття спадщини» (гл.87 ЦК «Здійснення права на спадкування») та «оформлення спадщини» (гл.89 цього кодексу «Оформлення права на спадщину»).
Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК).
Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в порядку, передбаченому ч.2 цієї норми. Саме на підставі норм ст.ст.1281, 1282 ЦК кредитор заявив вимоги до спадкоємців.
Так, згідно з ст.1282 ЦК спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.
Отже, встановлені ст.1281 ЦК строки - це строки, в межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.
Позивачем 03.10.2017 року була направлена претензія кредитора до Марганецької державної нотаріальної контори, яку впродовж було переслано до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори.
Із відповіді на претензію кредитора від 14.11.2017 року за вих. № 3150/02-14 вбачається, що Друга Нікопольська державна нотаріально контора, виконуюча обов`язки Марганецької державної нотаріальної контори повідомила ПАТ КБ "ПриватБавнк" про те, що після смерті ОСОБА_2 , який на день смерті постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 відкрита спадкова справа №517/2017. На день відкриття спадкової справи, відомості про коло спадкоємців ОСОБА_2 , про наявність спадкового майна, його склад, місцезнаходження та вартість у нотаріуса відсутні. Поряд з цим роз`яснено, що у разі звернення спадкоємців померлого по питанню оформлення спадщини, до їх відома буде доведено зміст вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" та роз`яснено про необхідність звернутись до установи ПАТ КБ "ПриватБанк" по питанню погашення заборгованості ( а.с.50).
До спадкоємців, АТ Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулось із претензіями лише 06.03.2019 року (а.с. 51) про сплату боргу, які фактично були направлені адресатам 14.03.2019 року, про що свідчать Реєстр згрупованих поштових відправлень НОМЕР_1 та чеки про відправку (а.с.52). Докази вручення претензій відсутні.
10 червня 2019 року АК Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця,-
Таким чином позивач як кредитор спадкодавця, не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, і позбавлений права вимоги. (правова позиція ВСУ викладена в постанові від 12.04.2017 р. по справі № 676/1958/16-ц).
Доводи позивача, що він своєчасно звернувся із вимогами до спадкоємців шляхом звернення до нотаріальної контори судом не беруться до уваги, оскільки за вимогами ч. 2 ст.. 1281 ЦК України прямо передбачено порядок звернення кредитора із своїми вимогами саме до спадкоємців, а не будь кого іншого.
Крім того, згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.
Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.
Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.
За вимогами ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Системне тлумачення ст. 16 та ч. 2 ст. 1282 ЦК України дозволяє зробити висновок, що:
- по-перше, норма ч. 2 ст. 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця;
- по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі (пред`явлення в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором).
Аналіз ч. 2 ст.1282 ЦК України свідчить, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку.
Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно.
За таких обставин, обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості не можуть бути задоволені.
Також слід зазначити, що стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.
Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В п.32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз`яснено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Аналіз зазначеного законодавства дає підстави для висновку, що спадкоємці боржника за кредитним зобов`язанням зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у випадку пред`явлення у передбачений законом строк кредитором вимог до спадкоємців, що прийняли спадщину.
Однак, матеріали справи не містять відомостей про коло спадкоємців ОСОБА_2 , про наявність спадкового майна, його склад, місцезнаходження та вартість, хто зі спадкоємців яку конкретно спадщину прийняв, а також про обсяг одержаного в спадщину майна, його вартість та розмір часток спадкоємців у спадковому майні.
Таким чином вимога позивача про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 8321,84 грн. не передбачена чинним законодавством в якості способу захисту прав у розумінні ст. 1282 ЦК України.
Щодо розподілу судових витрат пов`язаних з розглядом справи, то вони, відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, покладаються на позивача.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 19, 28, 76,81, 141,247,258,259, 263-265, 268, 274-277,280-283,289, 354-355 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця - відмовити.
Витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. залишити за позивачем - АТ КБ "ПриватБанк".
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О. С. Янжула