Провадження № 2/756/236/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Луценко О.М.,

при секретарі Галелюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центра оцінки та інформації », третя особа ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У жовтніі 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ДП «Українська правова інформація» правонаступником, якого є Державне підприємство «Центр оцінки та інформації »про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та зобов`язання звільнити з роботи за ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Зазначаючи, що з листопада 2014 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, а 13.05.2015 року наказом ДП «Українська правова інформація» № 148/к ОСОБА_1 звільнено за прогул без поважної причини на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2016 року скасовано наказ ДП «Українська правова інформація» № 148/к від 13.05.2015 року про звільнення ОСОБА_1 за прогул без поважної причини на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.09.2016 року частково скасовано рішення Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2015 року, зобов`язано ДП «Українська правова інформація» внести в трудову книжку ОСОБА_1 запис про скасування запису про звільнення за прогул без поважної причини на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП України.

Після набрання рішення Апеляційного суду м. Києва від 22.09.2016 року законної сили ОСОБА_1 30.09.2016 року звернувся до ДП «Українська правова інформація» із заявою про виконання рішення судів, надання копії наказів про скасування наказу від 13.05.2015року № 148/к та копії трудової книжки з записом про скасування попереднього запису про звільнення за прогул без поважної причини та поновлення на роботі. На вказану заяву згодом отримав листа ДП «Українська правова інформація» від 26.10.2016 року № 3/1510 яким було повідомлено про звільнення ОСОБА_1 за прогул без поважних причин з посади начальника відділу організаційно - кадрового забезпечення 26 вересня 2016року відповідно до наказу №220/к від 26.09.2016р. та копії актів про відсутність на робочому місці від 23.09.2016 та 26.10.2016року.

Враховуючи, що позивач не отримав від відповідача,жодного повідомлення про виконання рішення апеляційного суду м. Києва, належним чином оформленої трудової книжки, розрахунку із заробітної плати, він просить суд: зобов`язати ДП «Українська правова інформація» поновити його на роботі у зв`язку із скасуванням незаконного наказу про звільнення від 13.05.2015 року № 148/к; стягнути з ДП «Українська правова інформація» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу на підставі ст. 235 КЗпП України; стягнути з ДП «Українська правова інформація» на його користь моральну шкоду в розмірі 1 000 000,00 грн.; зобов`язати ДП «Українська правова інформація» звільнити його з роботи у зв`язку із невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умови колективного чи трудового договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа до судового засідання не з`явилася про дату. місце та час повідомлялася належним чином про причини неявки суд не повідомила.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що після набрання рішення Апеляційного суду м. Києва від 22.09.2016 року законної сили ОСОБА_1 30.09.2016 року звернувся до ДП «Українська правова інформація» із заявою про виконання рішення судів, надання копії наказів про скасування наказу від 13.05.2015року № 148/к та копії трудової книжки з записом про скасування попереднього запису про звільнення за прогул без поважної причини та поновлення на роботі.

Згідно листа № 03/1510 від 26.09.2016 року ОСОБА_1 повідомлено, що у зв`язку із його звільненням на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України необхідно прибути до ДП «Українська правова інформація» для отримання трудової книжки, або надіслати заяву про направлення трудової книжки поштою за відповідною адресою. Вказаний лист відповідно до опису направлено позивачу 30.09.2016 року (а.с. 16).

З слів позивача ДП «Українська правова інформація» після набрання рішення Апеляційного суду м. Києва від 22.09.2016 року законної сили не повідомила про час та місце прибуття для продовження трудових відносин, ознайомлення з наказом про виконання судового рішення, онайомлення з чинними правилами внутрішнього трудового розпорядку та чинним колективним договором ДП «Українська правова інформація», його посадовою інструкцією, а також надати належним чином облаштоване робоче місце.

Як встановлено в судовому засіданні позивач отримав листа ДП «Українська правова інформація» від 26.10.2016 року № 3/1510 яким було повідомлено про звільнення ОСОБА_1 за прогул без поважних причин з посади начальника відділу організаційно - кадрового забезпечення 26 вересня 2016року відповідно до наказу №220/к від 26.09.2016р. та копії актів про відсутність на робочому місці від 23.09.2016 та 26.10.2016року( а.с.15).

Відповідно до ч.ч.1,5ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1,2ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином позивачем не доведено, що відповідач не виконав рішення Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2016 року про скасування наказу ДП «Українська правова інформація» № 148/к від 13.05.2015 року про звільнення ОСОБА_1 за прогул без поважної причини на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП України та рішення Апеляційного суду м. Києва від 22.09.2016 року про зобов`язання ДП «Українська правова інформація» щодо внесення в трудову книжку ОСОБА_1 запис про скасування запису про звільнення за прогул без поважної причини на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП України, оскільки наказом №220/к від 26.09.2016р. позивач повторно був звільнений з займаної посади за прогул без поважної причини.

Матеріалами справи не підтверджується правомірність заявлення вимог позивача про визнання формулювання причин звільнення та поновлення на роботі, тому в частині вимог даного позову необхідно відмовити.

За приписами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода, відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 зі змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру і обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) і з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості і справедливості.

У зв*язку із наведеним, не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, оскільки порушення прав позивача не мало місце, а тому правові підстави відсутні.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 5, 10-13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центра оцінки та інформації », третя особа ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Луценко