Єдиний унікальний номер 725/6600/18
Номер провадження 2/725/1084/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2019 року м.Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Войтуна О.Б.,

при секретарі Дженджері К.І.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Дронь О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу та усунення від права на спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася з позовом до Першотравневого районного суду м. Чернівці до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу та усунення від права на спадкування.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що із спадкодавцем ОСОБА_5 була знайома ще з 1980 року, коли вони обоє працювали на автобусі, позивачка кондуктором, а ОСОБА_5 водієм. На той час відносини у них були виключно дружніми як співробітників.

У 2009 році ОСОБА_5 черговий раз повернувся з Італії та у травні того ж року будучи розлученим ще з 2006 року, виявив бажання проживавати разом із нею. Більше того він почав хворіти і потребував постійного стороннього догляду.

Позивачка була вдовою та на її вихованні та утримані було 9 дітей,, за що їй було присвоєно звання «Мати-героїня». Так як їй було важко справлятись із усім господарством, а ОСОБА_5 був непоганим чоловіком та вони були давно знайомі, вона погодилась на їх спільне проживання.

З травня 2009 року ОСОБА_5 переїхав на постійне проживання до не неї у АДРЕСА_1 де вони вели спільне господарство і проживали як сім`я без реєстрацію шлюбу. За вказаною адресою вони прожили разом вісім років до дня його смерті. Поховання позивачка здійснювала особисто та несла усі пов`язані із цим витрати.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається із двокімнатної квартири спільного заселення АДРЕСА_2 , яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Маючи намір, як спадкоємець четвертої черги подати заяву про прийняття спадщини, їй стало відомо, що спадкова справа уже заведена приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балковим М.М.. Позивачкою 18.04.2018 року подано нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ознайомившись із матеріалами спадкової справи вона дізналась, що із заявою про прийняття спадщини звернулась дочка спадкодавця ОСОБА_4 , яка проживає за кордоном у Італії . Інша дочка ОСОБА_3 , яка також проживає в Італії, відмовилась від прийняття спадщини на користь своєї сестри.

Вважає, що відповідачі, як спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_5 підлягають усуненню від спадкування за законом, оскільки вони перебувають за кордоном орієнтовно з 2002 року по даний час. За вказаний час останні жодного разу не надавали своєму батькові ніякої ні матеріальної, ні моральної допомоги. Вони до нього не телефонували, його не відвідували та не цікавились його життям та здоров`ям. Тобто діти спадкодавця ухилились від обов`язку його утримання, хоча потреба в нього у цьому була, так як він з 2013 року був непрацездатним (пенсіонером) та потребував матеріальної допомоги. За такою одноразовою допомогою останній звертався у кінці 2010 року до відділу праці та соціального захисту населення Першотравневої районної у м. Чернівцях ради.

Позивачка зазначала, що з 2010 року ОСОБА_5 хворів на цілий ряд хвороб, а саме: хронічний холецистит, гастродуоденіт, дифузний кардіосклероз, церебральний атеросклероз з артеріальною гіпертензією, гіпертонічну хворобу, гіпертонічну ангіопатію сітківки. За цей час позивачкою було здійснено десятки викликів бригад швидкої медичної допомоги, зокрема 7 у 2016 році та 2017 роках, зроблено десятки медичних обстежень, неодноразово останній перебував на стаціонарному лікуванні. На це все необхідні були кошти які надавались позивачкою та частково з пенсії ОСОБА_5 ..

Попри те, відповідачі, як повнолітні діти, нехтували своїм обов`язком щодо утримання батька, не надавали будь-якої матеріальної допомоги на його лікування, байдуже віднеслись до його хворого стану. Після смерті спадкодавця його доньки навіть не приїхали на його похорон.

Оскільки відповідачі, маючи можливість надавати допомогу своєму батькові, який її потребував, довгий час хворів і перебував у безпорадному стані, будучи працездатними, умисно ухилилися від його утримання, з ним не спілкувалися і не навідувались, з посиланням на норми матеріального та процесуального права просила встановити факт її проживання із ОСОБА_5 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з травня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року та усунути відповідачів від права на спадкування за законом, спадщини відкритої після смерті ОСОБА_5 ..

Представником відповідачки ОСОБА_4 адвокатом Дронь О.І. надано відзив на позовну заяву відповідно до якого відповідачка позовні вимоги не визнає повністю та вважає їх безпідставними. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Хотин Чернівецької області помер її батько ОСОБА_5 , який був похований у м. Чернівці на Центральному кладовищі. Вона не заперечує факт поховання позивачкою, однак на поховання ОСОБА_5 позивачка отримала допомогу у розмірі двох пенсій померлого, та на її думку більше коштів позивачка не витратила оскільки поховання проведене було без присутності значної кількості людей. Позивачка маючи телефони родичів померлого не повідомила їх про смерть близької людини. Про смерть ОСОБА_5 рідні дізналися із публікації в Хотинській районній газеті та від односельців, при цьому позивачка на телефонні дзвінки не відповідала. Зазначила, що в середині жовтня 2017 року їй зателефонували родичі і повідомили, що батько приїздив у село в гості та жалівся, що позивачка ставиться до нього зневажливо, що він живе у сараї а не в хаті. ОСОБА_4 дізнавшись про знущання над батьком вирішили оформити документи про відпустку та приїхати на Україну. Оскільки оформлення документів зайняло час, приїхавши живого батька вона не застала.

Твердження позивачки, що доньки навіть не приїхали на похорон вважає не коректними, оскільки про смерть батька позивачка не повідомила жодну близьку людину із кола родичів померлого.

Не згідна вона також із доводами позивача, що ОСОБА_5 потурбував матеріальної допомоги від дочок та що вони нехтували своїм обов`язком щодо його утримання, оскільки відповідачці достовірно відомо, що батько повернувшись в кінці 2009 року на Україну із значною сумою коштів, якої було достатньо і для життя і для ремонту у квартирі, так як він мав намір його робити.

Зазначила, що батько був матеріально забезпеченим так як у 2001 році він разом з дочками та зятем виїхали до Італії, де на той час проживала його дружина, яка знайшла йому роботу та вийняла житло. ОСОБА_5 проживав та працював в Італії до літа 2006 року та потім поїхав на Україну для оформлення спадщини після смерті тітки ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і яка ще у 1997 році зробила заповіт на користь ОСОБА_5 ..

Перебуваючи на Україні він розлучився та після оформлення спадкових прав повернувся до Італії вже з іншою жінкою.

Вказала, що позивачці було відомо про те, що ОСОБА_5 працював в Італії і мав значну суму зароблених коштів, та на думку відповідачки саме це спонукало її до спільного життя з ОСОБА_5 ..

Батько скаржився, що він не може повернутись жити у м. Чернівці, тому що в квартирі проживає дочка позивачки і її чоловік, який застосовував до нього фізичну силу. Вказала, що зі слів родичів за декілька днів до смерті ОСОБА_5 у м. Хотин зустрівся з ОСОБА_8 у м. Хотин і скаржився, що позивачка забрала в нього всі документи на квартиру і що він хвилюється, що може залишитись без житла, як залишився без пенсії, оскільки ОСОБА_1 отримувала ї по довіреності і забирала собі.

Також зазначила, що батько ніколи не звертався ні до неї ні до ОСОБА_3 про допомогу, йому були відомі номера телефонів і вона вважає, що як би він потребував матеріальної допомоги то він би їй про це повідомив.

Надані позивачкою документи про стан здоров`я батька вважає, що вони не свідчать проте, що він мав тяжкі захворювання, був немічним, був у безпорадному стані і потребував сторонньої допомоги. Батько мав вікові зміни у стані здоров`я, але ці зміни не були загрозливими для його життя і його стан не потребував постійного лікування та догляду.

Вважає, що факт звернення до суду із вказаним позовом свідчить про те, що позивачка має намір заволодіти майном батька і позбавити її права на спадщину.

Просила відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні позивачка - ОСОБА_1 та її представник адвокат Загарія О.Д. підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позові. Просили позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася. Її представник адвокат Дронь О.І. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві за позовну заяву.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, незважаючи на те, що належним чином повідомлялась до дату, час та місце проведення судового засідання.

Свідок ОСОБА_9 яка працює лікарем-терапевтом Хотинської районної лікарні надала суду пояснення, що ОСОБА_5 періодично звертався до неї за медичною допомогою. Мав ряд захворювань та приймав відповідні медикаменти. Від госпіталізації відмовлявся. Пояснила також, що вона не була сімейним лікарем ОСОБА_5 , він приходив до неї разом із ОСОБА_10 не через реєстратуру чи приймальне відділення. ОСОБА_5 був ходячою людиною, міг сам їсти та одягатись. ОСОБА_5 потребував допомоги оскільки він постійно повинен був примати ліки.

Свідок ОСОБА_11 надала суду пояснення, що товаришувала із ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .. Жили вони разом близько 10 років. Жили вони добре. По господарству тримали корів, телят та свиней. ОСОБА_5 допомагав по господарству, робив чоловічу роботу. Коли ОСОБА_5 хворів, викликали швидку допомогу. По стану здоров`я скаржився на біль у ногах. Вважає, що сам не міг би жити та любив випити. На похоронах не була бо не запрошували.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 прожили разом років 10. З ними вона зустрічалась часто. До того як переїхали у м. Хотин десь роки 3 жили у Чернівцях. Жили вони добре, тримали господарство, проте з часом він почав випивати. ОСОБА_5 міг збирати пляшки по сміттєвих баках, щоб їх здати та купити випивку, оскільки позивачка не давала йому гроші на алкоголь. Коли його бачила ходив завжди чистим. Жалівся що болить голова. Також вказала, що ОСОБА_5 мав якусь обіду на дітей. За тиждень до смерті приходив до неї у гості провідати її чоловіка. Про смерть ОСОБА_5 дізнались коли прийшла поліція.

Свідок ОСОБА_13 вказав, що йому було відомо, що ОСОБА_5 живе з позивачкою.

Свідок ОСОБА_8 надала суду пояснення відповідно до яких вказала, що живе у м. Хотин з ОСОБА_5 була знайома та знала, що їздив за кордон та згодом проживав із ОСОБА_10 . Він ходив по смітниках і збирав їжу, щоб годувати свиней та пляшки. Інколи спілкувались ОСОБА_5 казав, що пенсії не бачить. Останній раз бачила його за день до смерті теж біля смітників. Вказала також, що ОСОБА_14 забороняла йому спілкуватись із нею та після суду у Кельменцях погрожувала їй. У лікарні ОСОБА_5 не лежав.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що знала ОСОБА_5 оскільки вони були родичами. Жив він по-сусідству, до того як переїхав до ОСОБА_1 у м. Хотин був за кордоном. Спілкувалась з ним та бачила, що він збирає пляшки по смітниках. Одного разу при зустрічі скаржився, що в нього боліли ноги, на запитання про пенсію відповів, що він її (пенсії) не бачить. Коли приїздив у с. Оселівка першого разу ночував у неї, а другий раз у інших родичів. Восени 2017 року був у неї у гостях, казав, що доньки дзвонили йому. Про його смерть дізналась згодом.

Свідок ОСОБА_16 вказала, що ОСОБА_5 є її двоюрідним братом. Коли приїхав із-за кордону ОСОБА_17 казав, що привіз 11 000 євро. Спочатку жив у Чернівцях, потім переїхав до ОСОБА_1 у м. Хотин. Коли бачила ОСОБА_5 то питала яка у нього пенсія на, що він казав, що не знає так як пенсійна картка у ОСОБА_18 . Останні два-три роки перед смертю ходив по смітниках збирав пляшки, які здавав, а їжу носив додому для свиней. Вказала, що телефону у нього не було. У 2011-2012 році була у гостях у ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . На стан здоров`я не жалівся, казав лише, що ноги болять та ходив з палицею. Незадовго до смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 був у селі та заходив до неї у гості. ОСОБА_14 мала її номер телефону однак про смерть ОСОБА_19 не повідомила та на дзвінки не відповідала. ОСОБА_20 була велика рідня однак на похорон ОСОБА_14 не кликала.

Свідок ОСОБА_21 пояснив суду, що ним було видано довідку від 16.06.2018 року. Хворого він знав. Такі довідки вони видають незалежно від того жива людина чи ні по запиту органів прокуратури чи інших органів. Довідка видається на ім`я хворого та ставиться діагноз. ОСОБА_1 вимагала таку довідку тому за вказівкою головного лікаря вона була видана.

Суд заслухавши пояснення сторін по справі, допитавши свідків та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку.

За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.1 ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом)

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За Сімейним кодексом України сім'я може виникнути не тільки з підстав шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а із інших підстав, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Так судом в ході розгляду справи встановлено факт проживання позивачки із ОСОБА_5 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з травня 2009 року по день його смерті.

При цьому суд зауважує, що попри заперечення даного факту представником відповідача факт їх спільного проживання підтверджено показами усіх свідків. Крім того у відзиві відповідачка сама робить посилання на ту обставину, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали однією сім`єю.

Таким чином суд приходить до висновку, що позов у цій частині обґрунтований та підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивачки про усунення від права на спадкування дітей померлого - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно у статтях 1261-1265 ЦК України визначено п`ять черг спадкування.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Хотин, Хотинського р-ну, Чернівецької обл., дана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 та сторонами не оспорюється (а.с. 6).

За життя у нього народилося двоє дітей: ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2006 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_23 , зареєстрований 30.09.1976 року - розірвано (а.с. 69-70).

Таким чином спадкоємцями першої відповідно до ст. 1261 ЦК України є відповідачі.

Згідно наданої суду приватним нотаріусом Балковим М.М. спадкової справи встановлено, що за заявою ОСОБА_4 23.11.2017 року відкрито спадкову справу №37/2017 щодо майна померлого ОСОБА_5 (а.с. 101).

16.03.2018 року до нотаріуса надійшла заява ОСОБА_3 про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_4 (а.с. 109).

18.04.2018 року до нотаріуса надійшла заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини (а.с. 110).

Крім того адвокатом Загарією О.Д. 06.12.2018 року надано нотаріусу заяву, згідно якої просив не видавати спадкоємцям про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 оскільки ОСОБА_1 подано позов до спадкоємців першої черги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю без шлюбу та усунення спадкоємців від права на спадкування спадкування (а.с. 118).

Як доказ, що ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані та на підтвердження вимог, щодо усунення відповідачів від права на спадкування позивачкою надано суду копію Виписки з амбулаторної карки (а.с. 18), копію Етапний епікризу клінічного санаторію «Хмільник» (а.с. 19), копію заключення ЛКК Хотинської центральної районної лікарні №295 виданого 16.06.2018 року, копію довідки від 15.06.2018 року №20 про те, що ОСОБА_5 знаходився на амбулаторному лікуванні в Хотинській ЦРЛ травматологічному кабінеті з 19.08.2011 по 10.09.2011 року з діагнозом закритий вивих правої плечової кістки (а.с. 22 ), копію заключення ЛКК №4097/2 від 15.12.2010 року для подання у відділ праці та соціального захисту населення Першотравневого районної ради, для вирішення питання про надання одноразової матеріальної допомоги (а.с. 23).

Крім того надала відповідь на запит із ОКУ «Чернівецький обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 03.08.2018 року №04/993 відповідно до якої зареєстровано 7 виїздів бригад Е(Ш)МД на виклики за адресою: АДРЕСА_1 -Є (а.с. 20).

Статтею 1224 ЦК України передбачені випадки при яких спадкоємця може бути усунуто від права на спадкування, зокрема частиною 5 визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Отже із наведеної частини статті обов`язковим елементом для усунення особи від спадкування внаслідок ухилення від надання допомоги є безпорадний стан спадкодавця.

Поняття безпорадного стану наведено у роз`ясненні викладеному у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року, відповідно до якого безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судом приймаються до уваги доводи позивачки, щодо наявності хвороб у померлого у зв`язку з якими він приймав ліки та час від часу відвідував лікаря, однак дані обставини не доводять перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані, а свідчать лише про вікові зміни у його здоров`ї.

Крім того суд критично оцінює посилання позивачки на те, що неодноразово викликалась на її адресу бригада швидкої медичної допомоги (а.с. 20), оскільки за жодним із цих викликів ОСОБА_5 не був госпіталізований та однозначно трактувати що такі виклики були пов`язані лише із критичним станом здоров`я ОСОБА_5 суд не має можливості, оскільки швидка могла викликатись і до інших осіб які проживали за тією адресою.

Натомість суд приймає до уваги покази свідків які свідчили про те, що ОСОБА_5 не був лежачою людиною, пересувався по місту, ходив у гості, спілкувався із родичами, односельцями, порався по господарству, їздив у інші населені пункти, збирав по смітниках залишки їжі для годування свиней та зокрема покази свідка ОСОБА_8 , яка бачила його за день до смерті також біля смітника.

Покази допитаних в якості свідків лікарів ОСОБА_9 та ОСОБА_21 підтверджують наявність хвороб у померлого, однак не є беззаперечним доказом безпорадного стану.

Більше того суд звертає увагу, що ОСОБА_5 жодного разу не знаходився на стаціонарному лікуванні у зв`язку із його хворобами та не направлявся ЛКК Хотинської ЦРЛ для проведення медико-соціальної експертизи, яка відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.2009 року, проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності

Відповідно до п.2.2 Інструкції про встановлення груп інвалідності затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я №561 від 05.09.2011 року критеріями життєдіяльності людини є здатність до самообслуговування, пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності..

Так відповідно до п.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги.

В ході судового розгляду судом не встановлено та позивачем не доведено той факт, що ОСОБА_5 потребував допомоги відповідачів, проте вони ухилилися від обов`язку її надати.

Як наслідок судом не приймаються до уваги доводи позивачки, щодо умисного ухилення відповідачів від надання допомоги ОСОБА_5 ..

Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, покази свідків, керуючись своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному встановлені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, враховуючи те, що позивачем не доведено ухилення відповідачів від надання ОСОБА_5 допомоги, перебування спадкодавця в безпорадному стані та потреби спадкодавця в допомозі саме відповідачів, суд приходить до висновку, що позов в цій частині вимог не обґрунтований, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 3 СК України, ст.ст. 1216, 1217, 1222, 1224, 1261, 1264 ЦК України, ст.ст.4-6, 76-81, 95, 258-259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .) до ОСОБА_3 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу та усунення від права на спадкування - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з травня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі, апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. Учасник справи якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне провадження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун