ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2597/19 Справа № 199/6340/17 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

14 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову зазначила, що 18 лютого 2006 року між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №93.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2015 року шлюб між сторонами був розірваний.

Позивач зазначає, що за час сумісного життя у шлюбі сторонами було набуто (придбано) спільне майно, зокрема, автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y ЗНГ, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 кузов № НОМЕР_3 , право власності на який зареєстроване 28.08.2008 року за ОСОБА_2 Даний автомобіль брався в кредит, згідно кредитно - заставного договору від 29 серпня 2008 року, який був повністю погашений.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу №ГО-214 від 31.01.2018 року вартість транспортного засобу CHEVROLET AVEO SF69Y ЗНГ, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 станом на 31.01.2018 року становить 139 297,15 грн.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просила суд поділити майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності - автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y ZHГ, 2008 року випуску, державний номер: НОМЕР_4 , кузов НОМЕР_5 , а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість 1/2 частини автомобіля, яка складає 69 648,58 грн. (а.с. 2-5, 89-91).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя, задоволений.

Поділено майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності - автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y ZHГ, 2008 року випуску, державний номер: НОМЕР_4 , кузов НОМЕР_5 .

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вартість 1/2 частини автомобіля, яка складає 69 648, 58 грн.

Також вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 99-100).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог (а.с. 105-111).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 18 лютого 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №93.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2015 року шлюб між сторонами був розірваний.

За час сумісного життя у шлюбі сторонами було набуто (придбано) спільне майно, зокрема, автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y ЗНГ, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 кузов № НОМЕР_3 , право власності на який зареєстроване 28.08.2008 року за ОСОБА_2 Даний автомобіль брався в кредит, згідно кредитно - заставного договору від 29 серпня 2008 року, який був повністю погашений.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу №ГО-214 від 31.01.2018 року вартість транспортного засобу CHEVROLET AVEO SF69Y ЗНГ, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 станом на 31.01.2018 року становить 139 297,15 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив з того, що автомобіль марки CHEVROLET AVEO SF69Y ЗНГ, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 був придбаний позивачем та відповідачем за час спільного проживання у шлюбі та за рахунок спільних коштів, а тому суд вважав, що позовні вимоги є обґрунтованими та з відповідача на користь позивача слід стягнути грошову компенсацію 1/2 частини автомобіля марки CHEVROLET AVEO SF69Y ЗНГ, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 у розмірі 69 648,58 грн., який є спільною сумісної власністю сторін.

З такими висновками суду погоджується й колегія суддів апеляційного суду, оскільки вони є обґрунтованими, відповідають встановленим обставинам по справі та зроблені з дотриманням норм процесуального права з застосуванням відповідних норм матеріального права.

Так, відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Статтею 63 СК України, встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя визначено ст. 65 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, однак дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При цьому, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3 ст. 61 СК України) та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном (ст. 63 СК України).

Таким чином, один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частину вартості спільного майна, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби.

Вказане узгоджується із роз`ясненнями, викладеними в п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

З матеріалів справи вбачається, що за договором купівлі-продажу транспортного засобу від 04 грудня 2015 року ОСОБА_2 відчужив спірний автомобіль ОСОБА_3 .

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу №ГО-214 від 31.01.2018 року вартість транспортного засобу CHEVROLET AVEO SF69Y ЗНГ, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 станом на 31.01.2018 року становить 139 297,15 грн.

Оскільки вищевказаний автомобіль, який є спільним сумісним майном подружжя, було відчужено відповідачем без згоди дружини, а доказів того, що отримані ним кошти було використано в інтересах сім`ї матеріали справи не містять, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості Ѕ частини спірного автомобіля у розмірі 69 648,58 грн.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованими висновками суду щодо задоволення позову, вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про те, спірний автомобіль був придбаний за кредитні кошти за договором, який відповідач уклав в своїх особистих інтересах, а не в інтересах сім`ї, а тому цей автомобіль не є спільною власністю подружжя, колегія суддів вважає безпідставними, та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами у відповідності до вимог ст.ст. 76-80 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про те, що спірний автомобіль був спільною сумісною власністю подружжя, набутий за час шлюбу. Доказів того, що спірний автомобіль купувався та використовувався не в інтересах сім`ї матеріали справи не містять.

Посилання відповідача щодо незгоди з висновком експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідачем на спростування вказаного висновку не надано будь-яких належних та допустимих доказів, клопотання щодо призначення відповідної експертизи відповідач не заявляв, тобто, розпорядився передбаченими ЦПК правами на власний розсуд.

Отже, апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: