ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4308/19 Справа № 175/4348/17 Суддя у 1-й інстанції - Ребров С.О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Голова садівничого товариства «Урожай» ОСОБА_3, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровському районі в особі заступника директора ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи Голова садівничого товариства «Урожай» ОСОБА_3 , Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровському районі в особі заступника директора ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є власником земельної АДРЕСА_1 площею 0,0671 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка розташована у садівничому товаристві «Урожай» на території Ювілейної (після зміни найменування Слобожанської) сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області. Суміжна земельна АДРЕСА_2 належить відповідачу ОСОБА_2 . Відповідач на своїй ділянці збудувала без відповідних дозволів та погоджень із державними органами два двоповерхових будинки, які знаходяться на межі меж належної йому земельної ділянки. У порушення вимог п.3.17 Б.2.4.-1-94 «Планування та забудова міських та сільських поселень» під час будівництва вона не відступила 1 метр від межі земельних ділянок, а система водовідведення у будинках влаштована так, що атмосферні опади з них потрапляють прямо на його земельну ділянку, де постійно збираються калюжі. Без його дозволу відповідач для укріплення свого фундаменту зробила бетонне мощення, а після того як почали тріскатись стіни, привезла машину шлаку і насипала його під свій будинок та на його земельну ділянку. Вважає, що такими діями відповідача порушуються його права на володіння та користування земельною ділянкою, а тому він просив суд, зобов`язати відповідача усунути йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення самочинно збудованих двох двоповерхових будинків на земельні АДРЕСА_2 , які збудовані на межі із АДРЕСА_1 (а.с.32-35).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено (а.с.200-203).

З таким рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального закону, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 206-215).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки АДРЕСА_1, площею 0,0671 га, яка розташована у садівничому товаристві «Урожай» на території Ювілейної (Слобожанської) сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області та призначена для ведення садівництва, що підтверджується Державним актом серії НОМЕР_3 від 12 жовтня 2012 року (а.с.8).

Вказаний Державний акт був виданий на підставі розпорядження голови Дніпропетровської райдержадміністрації від 24 вересня 2012 року № 1331-р.

Власником суміжної земельної АДРЕСА_2 площею 0,0807 га є відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 , виданим 22 вересня 1997 року на підставі рішення виконавчого комітету Ювілейної селищної ради №128 від 20 серпня 1997 року. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва (а.с.81).

Згідно з даними технічного паспорту від 15 січня 2018 року на належній відповідачу земельній АДРЕСА_2 знаходиться садовий будинок, що у садівничому товаристві « Урожай» на території Ювілейної (після зміни найменування Слобожанська) селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області: садовий будинок, позначений на плані літерою: садовий будинок «А-2», прибудова «а-1», прибудова «а1-1», садовий будинок «Б -2 », прибудова «б-1», літня кухня «В», гараж «Г», сарай «Д», душ «Е», сарай «Ж», вбиральня «З», навіс «И», споруди №1-4-1, які були побудовані 1988-1991 роках (а.с.101-105).

Згідно довідки КП "Бюро технічної інвентаризації Дніпровської районної ради Дніпропетровської області" вих.№603 від 28 грудня 2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , архівна справа та інформація про реєстрацію права власності на нерухоме майно - відсутні (а.с.187).

Судом встановлено правовстановлюючі документи на вищевказане нерухоме майно, що розташоване на земельній ділянці, належній відповідачу ОСОБА_2 - відсутні.

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, позивач зазначав, що на межі меж належної йому земельної ділянки та належної відповідачу земельної ділянки, відповідачем збудовані два двоповерхових будинки без відповідних дозволів, чим були порушені його права, як власника суміжної земельної ділянки (а.с. 1-6).

Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права.

Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Частиною другою статті 103 ЗК України визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно з ч. ч. 2, 3, 5 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються: земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З матеріалів справи вбачається, позивач ОСОБА_1 звертався до Державної архітектурно-будівельної інспекції України Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області із заявами стосовно незаконного будівництва на ділянці відповідача.

У відповіді від 26 червня 2017 року Інспекція повідомила, що за наслідками їх виїзду встановлено, що на земельній АДРЕСА_2 , розташованої у садівничому товаристві «Урожай» на території Ювілейної (Слобожанської) сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , знаходиться садовий будинок з господарськими будівлями. Всі будівлі, які розташовані на вищевказаній земельній ділянці було збудовано до 1992 року , згідно технічного паспорту від 08 червня 1993 року. Сарай "Ж" та садовий будинок "Б" було реконструйовано у 1995 році. Позивачеві рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав, якщо він вважає, що вони порушені (а.с.41).

Як вбачається з акту встановлення зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 01 серпня 2012 року позивач ОСОБА_1 , як суміжний землекористувач, не мав претензій при встановленні меж земельної ділянки, суміжної із земельною ділянкою ОСОБА_2 (а.с.24).

Таким чином, на час отримання позивачем Державного акту серії НОМЕР_3 від 12 жовтня 2012 року на належну йому земельну АДРЕСА_1 , на суміжній земельній ділянці, що належить відповідачу за №34 вже були побудовані вказані будівлі та позивач не мав претензій з цього приводу до відповідача при встановленні меж земельної ділянки, суміжної із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_2 .

Висновком № 104/17 експертного будівельно-технічного дослідження, складеного 06 листопада 2017 року судовим експертом Чашиним Д.Ю. встановлено, що за даними фактичних вимірів в натурі фактична відстань між гранню стіни прибудови садового будинку на земельній АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 , що пролягає по межі між АДРЕСА_1 до найближчої грані стіни садового будинку літ. 1 на земельній АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 складає 6,48 м., між тим згідно п.3.25 та табл.1 додатку 3.1. до ДБН 360-92 "Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень" така відстань має складати не менше 8 м.

Вказаним експертним висновком, окрім іншого, встановлено те, що відповідачем не здійснено належних заходів для запобігання стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів прибудови садового будинку на земельній АДРЕСА_2 на територію суміжної АДРЕСА_1 , а навпаки вони виконані таким чином, що стікання атмосферних опадів з покрівель та карнизів здійснюється на належну позивачу земельну ділянку (а. с.45-54).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що фактично, позивач посилається на затінювання його земельної ділянки будинками відповідача, незручності, які викликані стіканням атмосферних опадів з покрівель та карнизів вказаних будівель на його земельну ділянку, насипання шлаку.

Спір щодо визначення меж земельних ділянок між сторонами відсутній, про що, зокрема, зазначав позивач у поданій ним апеляційній скарзі.

Позивачем не доведено тієї обставини, що усунення перешкод у користуванні його земельною ділянкою можливе лише єдиним шляхом - знесення садових будинків відповідача та що саме такий захід буде співмірним з інтересами обох сторін, оскільки такий захід, як знесення споруди, що розташована на земельній ділянці, належній відповідачу є крайньою мірою.

З вимогами про перенесення відповідачем споруд позивач не звертався.

Таким чином, суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами порушення його прав як власника земельної ділянки внаслідок розташування на земельній ділянці, належній відповідачу ОСОБА_2 двоповерхових будинків та прибудов, чим, на його переконання, створюються перешкоди у користуванні належною позивачу земельною ділянкою.

У поданій апеляційній скарзі позивачем ставиться під сумнів справжність державного акту, виданого відповідачу ОСОБА_2 на земельну АДРЕСА_2 , розташовану у садівничому товаристві «Урожай» на території Ювілейної (Слобожанської) сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області. Між тим, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки позовних вимог про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку, виданого відповідачу, позивачем не заявлялося.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом норм матеріального права, порушення судом норм процесуального права не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду у справи.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2019 року - залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді