ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6925/18 Номер провадження 22-ц/814/806/19Головуючий у 1-й інстанції Троцька А.І. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Прядкіної О.В., Хіль Л.М.

За участю секретаря Кальник А.М.

розглянула в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського району м. Полтави в складі судді Троцької А.І. від 17 грудня 2018 року за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи Микілківська сільська рада Котелевського району, Приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Ковпак Віталій Іванович про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні померлого,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні померлого, в якій просила встановити факт, щоїї дід ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував на утриманні її бабусі ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, не менша одного року до дня її смерті.

Встановлення вказаного факту обґрунтовано заявником необхідністю розпорядитись своїм правом на спадкування майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_5, оскільки її дід фактично прийняв спадщину, але не збереглись документи на підтвердження їх шлюбу.

На її звернення до нотаріуса з питанням оформлення спадщини, останній повідомив про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину оскільки родинний зв'язок між спадкодавцем ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не встановлений, факт перебування ОСОБА_4 на утриманні ОСОБА_5 не доведений.

Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду.

Рішенням Октябрського району м. Полтави від 17 грудня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні померлого відмовлено.

Відмова в задоволенні заяви вмотивована не наданням заявником будь-яких належних доказів на підтвердження факту перебування її діда ОСОБА_4 на утриманні у її баби ОСОБА_5

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її вимог.

Зокрема вказує, що суд не дав належної оцінки листу Управління соцзахисту Котелевської РДА, яким доводиться розмір отримуваної ОСОБА_5 пенсії та довідку Микілківської сільської ради щодо перебування ОСОБА_4 на утриманні дружини ОСОБА_5, що в своїй сукупності підтверджують факт перебування діда на утриманні бабусі.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення останньої.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Терни Котелевського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 3,72 га, яка розташована в КСП "Правда" на території Микілківської сільської ради Котелевського району, згідно до сертифіката на земельну частку (пай) НОМЕР_2.

Як вбачається з довідки Микілівської сільської ради №563 від 23.11.2017 року, на час відкриття спадщини, ОСОБА_5 була зареєстрована разом з чоловіком ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1

25.02.2003 року померла мати заявника - ОСОБА_6, яка була донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений секретарем Микілківської сільської ради Котелевського району 15.11.2001 року, зареєстрований в реєстрі за № 209, яким заповів все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті онуці ОСОБА_2

Після смерті діда, ОСОБА_2 отримала 22.12.2017 року за реєстровим № 1197 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,5242 га, яка розташована на території Микілківської сільської ради Котелевського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_3.

При цьому приватним нотаріусом було роз'яснено ОСОБА_2 про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) розміром 3,72, розташовану в КСП "Правда" на території Микілківської сільської ради Котелевського району, яка належала ОСОБА_5, спадкоємцем якої був ОСОБА_4, який прийняв спадщину, але не оформив своїх прав, оскільки родинний зв'язок між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не встановлений, факт перебування ОСОБА_4 та утриманні у ОСОБА_5 не підтверджено.

Вказана відмова нотаріуса стала підставою для звернення ОСОБА_2 до суду з заявою про встановлення факту перебування спадкоємця ОСОБА_4 на утриманні її бабусі ОСОБА_5

З огляду на неподання заявником належних доказів на підтвердження заявлених вимог, місцевий суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення факту, що має юридичне значення.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком з огляду на наступне.

Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в поряду окремого провадження справи, в тому числі встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Положення ст. 294 ЦПК України визначають порядок розгляду справ вказаної категорії.

В даному випадку, звертаючись до суду з заявою про встановлення юридичного факту - перебування фізичної особи на утриманні померлого, заявник надала на підтвердження своїх вимог лист Управління соцзахисту Котелевської РДА, в якому зазначений розмір отриманої ОСОБА_5 пенсії за період з 1992 року по 1997 рік та довідку Виконавчого комітету Микілківської сільської ради про спільне проживання та ведення підсобного господарства ОСОБА_5 та ОСОБА_4, із зазначенням перебування останнього на утриманні ОСОБА_5

Враховуючи відкриття спадщини в 1997 році, суд першої інстанції вірно звернув увагу на положення ЦК УРСР 1963 року.

Зокрема, стаття 531 ЦК УРСР визначала, що до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Відповідно до роз'яснень викладених в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 року №5, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Таким чином звертаючись до суду з заявою про встановлення факту перебування її діда на утриманні у її бабусі, заявник повинна була надати суду докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 надавала її діду ОСОБА_4 допомогу, яка являлась для останнього постійним і основним джерелом засобів для його існування.

Між тим, з наданих доказів вбачається лише те, що вказані особи спільно проживали та вели спільне підсобне господарство, тобто спільними зусиллями створювали свої матеріальні блага, які були обоюдними засобами для їх існування.

Будь-яких доказів про те, що ОСОБА_5 надавала таку допомогу ОСОБА_4, яка являлась для нього постійним і основним джерелом засобів для існування, матеріали справи не містять.

При цьому, аналізуючи надану заявником ОСОБА_2 в якості доказу довідку про розмір пенсії ОСОБА_5, можна дійти висновку, що остання отримувала мізерну пенсію в розмірі 33 грн. 24 коп. та 3 грн. 76 коп. цільової допомоги, тоді коли середня пенсія по віку складала 50,8 грн.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який він дійшов на підставі вірно застосованих норм матеріального права, дотримавшись вимог процесуального права.

Апеляційна скарга не містить нових доказів та фактів, які-б спростували висновки суду першої інстанції щодо недоведеності заявником своїх вимог, заявлених в порядку окремого провадження.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до негоди заявника з наданою судом першої інстанції правовою оцінкою доказів, оскільки на її думку вони переконливо свідчать про доведеність факту перебування її діда на утриманні у її бабусі.

Колегія суддів не може погодитись з таким твердженням апелянта, оскільки суд першої інстанції надав зібраним по справі доказам належну правову оцінку, вірно зазначивши, що останні не доводять факт існування допомоги зі сторони ОСОБА_5, яка була б основним і постійним джерелом засобів до існування ОСОБА_4

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Октябрського району м. Полтави від 17 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2019 року.

Судді : Обідіна О.І. Прядкіна О.В. Хіль Л.М.