РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019 року Провадження №2/425/217/19

Справа №425/272/19

м.Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого -судді Москаленко В.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Окрошко О.О.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

встановив:

24.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування позову позивач вказав, що 22.12.2018 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від нього позику в сумі 20000 гривень, строком до 31.12.2018 року.

На підтвердження укладеного договору позики ОСОБА_2 надав йому розписку.

Оскільки до теперішнього часу відповідач борг не повернув, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 20000 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, надав пояснення ,аналогічні по суті позову.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі,про що надав заяву про визнання позову.

Суд, заслухавши сторони, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного.

Судом встановлено, що 22.12.2018 між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача 20000 гривень, які зобов,язався повернути позивачу до 31.12.2018 року ( розписки-а.с.9).

В судовому засіданні сторони не оспорювали укладення договору позики та суму позики, а саме: факт передання позивачем відповідачу в борг грошових коштів в сумі 20000 гривень.

Відповідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями статей 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння

відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін)

його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такий самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач відповідно до положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України не виконав зобов,язань перед позивачем по поверненню суми боргу.

З урахуванням викладеного ,суд приймає згоду відповідача з позовом і вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов,язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258,259,263-265, суд,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу по договору займу від 22.12.2018 в розмірі 20 000 (двадцять тисяч гривен).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім гривен) 40 копійок.

Повний текст рішення складено 28.02.2019 року.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1,РНОКПП НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач : ОСОБА_2 ,РНОКПП НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2

Суддя: В.В. Москаленко