Провадження №2-з/760/50/19
Справа 760/6133/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Ковальській К.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої ососби Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировичапро визнання іпотечного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року на адресу Солом'янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої ососби Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, в якій він просить суд визнати недійсним іпотечний договір 1067-0201001/Zфкіп-08 від 28.07.2011, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження двокімнатної квартири АДРЕСА_1, яка була передана в іпотеку за іпотечним договором 1067-0201001/Zфкіп-08 від 28.07.2011, укладеним між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

Ухвалою судді від 05.04.2017 у справі відкрито провадження.

13.02.2019 на адресу суду надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Заява обґрунтована тим, що п. 7.2. Іпотечного договору від 28.07.2011 передбачена можливість звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя у позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки.

Позивач вважає, що дії відповідача можуть бути спрямовані на відчуження спірного майна з метою невиконання рішення суду, ухваленого за результатами розгляду справи.

У зв'язку з наведеним позивач стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у вказаній справі, тому вважає за необхідне вжити заявлені ним заходи забезпечення позову.

З огляду на наведене, заявник просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому, закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч.1 ст.149 ЦПК України.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб , забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд акцентує увагу заявника на те, що саме на суд покладено обов`язок перевірки обґрунтованості накладення арешту на те чи інше майно задля недопущення порушення прав інших осіб і свавілля в цьому питанні.

Звертаючись до суду з даною заявою, позивач вказує як на обставину для задоволення його заяви, можливе майбутнє відчуження спірного майна відповідачем з метою невиконання рішення суду у разі його задоволення.

Слід зазначити, що предметом спору між сторонами є визнання недійсним іпотечного договору та виключення з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження квартири, яка була передана в іпотеку за іпотечним договором.

У випадку задоволення позову таке рішення суду не підлягає примусовому виконанню, та не носить зобов'язального характеру.

За таких обставин, суд констатує відсутність необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням того, що за своїм змістом забезпечення позову, як заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі їх задоволення, не порушуючи при цьому збалансованості інтересів сторін.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої ососби Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировичапро визнання іпотечного договору недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: