Дата документу 01.03.2019
Справа № 334/6210/18
Провадження № 2/334/947/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі : головуючого - судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Департамент державної реєстрації фізичних осіб, про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Департамент державної реєстрації фізичних осіб, про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

В позові вказала, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 31 липня 2003 року державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори (3/4 частин), що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1360947 та Свідоцтва про право на спадщину, виданим 05 березня 1957 року Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою (1/4 частина), що підтверджується реєстраційним надписом ЗМБТІ реєстровий № 33707, в реєстровій книзі № 185.

Позивач змінила прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » у зв`язку з реєстрацією шлюбу 10 червня 1967 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області (а.с.8).

Разом з нею в зазначеному будинку з 13.08.2011 року зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З вересня 2011 року відповідачі забрали свої особисті речі та виїхала на інше постійне місце проживання. З тих пір відповідачі не проживають у зазначеному житловому приміщенні, не несуть витрат на його утримання, фактичне місце їх проживання невідоме. Відповідачі змінили номери телефонів та уникають спілкування з нею.

Реєстрація відповідачів в зазначеному помешканні перешкоджає позивачу як власнику житла вільно володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним будинком, вона вимушена додатково нести витрати на його утримання та не має можливості оформити житлову субсидію на комунальні послуги.

Просить позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .

Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідачі відзиву на позов не надали.

На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 31 липня 2003 року державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори (3/4 частин), що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1360947 та Свідоцтва про право на спадщину, виданим 05 березня 1957 року Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою (1/4 частина), що підтверджується реєстраційним надписом ЗМБТІ реєстровий № 33707, в реєстровій книзі № 185.

Позивач змінила прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » у зв`язку з реєстрацією шлюбу 10 червня 1967 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області (а.с.8).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована у вказаному будинку, що підтверджується копією паспорта (а.с.7).

В спірному будинку також зареєстровані відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 21.09.2018 року № 01-71/8824, № 01-71/8823 (а.с.25, 26).

З вересня 2011 року відповідачі забрали свої особисті речі та виїхала на інше постійне місце проживання. З тих пір відповідачі не проживають у зазначеному житловому приміщенні, не несуть витрат на його утримання, намірів щодо користування житлом, на протязі тривалого часу, не виявляють, однак, добровільно виписатись з будинку відмовляються.

Реєстрація відповідачів в зазначеному помешканні перешкоджає позивачу як власнику житла вільно володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним будинком, вона вимушена додатково нести витрати на його утримання та не має можливості оформити житлову субсидію на комунальні послуги.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним

Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч. 1 ст.383 ЦК України власник власника житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Частиною першою ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З`ясувавши обставини справи та оцінивши сукупність наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не проживають у будинку з вересня 2011 року, з цього часу не несуть жодних обов`язків зі сплати комунальних послуг, не приймають участі у поточних витратах на утримання будинку, усі витрати, пов`язані з утриманням житла, несе позивач.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи, що відповідачі не проживають у спірному будинку без поважних причин з 2012 року, не несуть обов`язків, щодо його утримання та залишаються зареєстрованими у даному будинку, що спричиняє позивачу додаткові матеріальні витрати за відповідачів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втратили право користування житловим приміщенням, оскільки понад 1 рік не проживають в ньому без поважних причин, жодних зобов`язань пов`язаних з утриманням житла відповідачі не несуть та ним не користуються, повністю припинили виконувати обов`язки, пов`язані з утриманням, оплатою житлового-комунальних послуг, не цікавляться спірним приміщенням та намірів щодо користування житлом, на протязі тривалого часу, не виявляють.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 18, 77-79, 263-265, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 9, 156 ЖК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Департамент державної реєстрації фізичних осіб, про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М.Гнатюк