Справа № 462/6400/18 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/143/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, в якому просив стягнути з Держави України через Державну казначейську службу України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 25 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовував тим, що старшим слідчим СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_2 проводилось досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000207 від 13.10.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125, ч.2 ст.365 КК України. 28.07.2017 року ст. слідчим ОСОБА_2 було винесено постанову про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення. 28.08.2017 Галицьким районним судом м.Львова було винесено ухвалу про скасування постанови ст. слідчого СВ прокуратури Львівської області - ОСОБА_2 від 28.07.2017 та поновлено досудове розслідування. 19.07.2017 Галицьким районним судом м.Львова було задоволено його заяву про відвід ст. слідчого ОСОБА_2 у зазначеному кримінальному провадженні. Вважає, що винесення ст. слідчим ОСОБА_2 постанови від 28.07.2017 про закриття кримінального провадження № 0000207 від 13.10.2016 після відведення від кримінального провадження, є зловживання владою, службовим становищем і підтверджує його зацікавленість у закритті данного кримінального провадження. Незаконними, протиправними діями ст. слідчого ОСОБА_2 йому було завдано значної моральної шкоди, яка полягає у нервовому стресі, переживаннях, порушення режиму сну. Завдану моральну шкоду оцінює в сумі 25 000 грн.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що бездіяльність, протиправність дій ст.. слідчого ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0000207 від 13.10.2016 доведена та встановлена судом що не потребує додаткового доказування. Вказує, що незаконними, протиправними діями ст. слідчого ОСОБА_2 . йому було завдано значної моральної шкоди, яка полягає у нервовому стресі, переживаннях, порушення режиму сну. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою для покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 19.07.2017 відведено слідчого СВ слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_2 від досудового розслідування кримінального провадження №0000207 від 13.10.2016.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 28.08.2017 постанова старшого слідчого другого СВ СУ Прокуратури Львівської області ОСОБА_2 від 28.07.2017 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №№0000207 від 13.10.2016 скасована.

Як вбачається з позовної заяви, спричинення моральної шкоди позивач ОСОБА_1 обґрунтовує незаконними, протиправними діями ст. слідчого ОСОБА_2 , якими йому завдано значної моральної шкоди, що полягає у нервовому стресі, переживаннях, порушення режиму сну через повну бездіяльність.

Районний суд, розглядаючи дану справу, дійшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 не надав суду жодного доказу на підтвердження спричинення йому моральної шкоди ст. слідчим ОСОБА_2.

Крім цього колегія суддів звертає увагу, що скасування процесуального рішення слідчого або органу прокуратури не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 03 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 21.05.2019

Головуючий

Судді