КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 06.08/824/410/2019 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
У Х В А Л А

22 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ігнатченко Н.В., Олійника В.І., Таргоній Д.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про повернення судового збору у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про повернення судового збору у розмірі 3 032,50 грн, який сплачено ним за подання апеляційної скарги на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що ухвалою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року його було зобов`язано сплатити судовий збір у розмірі 4 000,00 грн за подання апеляційної скарги в частині оскарження рішення суду щодо залишення без задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Він звільнився з роботи у ПАТ «Дельта Банк» 16 лютого 2018 року, з даним позовом звернувся до суду 21 травня 2018 року, тобто через 94 дні після звільнення. Тому з урахуванням ставок судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру та апеляційної скарги на відповідне рішення суду, він мав сплатити судовий збір в розмірі 967,50 грн, натомість ним було сплачено значно більшу суму.

На письмовий запит Київського апеляційного суду від 10 травня 2019 року матеріали справи № 752/10236/18 надійшли 20 травня 2019 року.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та заявлені вимоги, колегія суддів судової вважає, що клопотання слід залишити без задоволення з таких підстав.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI.

Статтею 7 Закону № 3674-VI врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним.

Відповідно до зазначеної норми, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України у пункті 42 постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства. Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом № 3674-VI); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ.

Питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в будь-якому разі вирішується судом, який вирішував питання, пов`язані з відкриттям провадження у справі, чи розглядав справу, навіть якщо таку сплату помилково здійснено не за місцем розгляду справи (пункт 44 постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року).

Судом встановлено, що у травні 2018 року ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Любаренка І.О., звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заробітну плату у подвійному розмірі 1 272,72 грн за відпрацьований у відрядженні святковий день, а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку у розмірі 636,36 грн за кожен день такої затримки.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з указаним рішенням суду, представник позивача - адвокат Любаренко І.О., подав апеляційну скаргу, в якій також зазначив, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення у повному обсязі від сплати судового збору відмовлено. Апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків (сплати судового збору) десять днів з моменту отримання даної ухвали

Ухвала суду була мотивована тим, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях, оскільки цей заробіток не входить до структури заробітної плати.

Позивач відповідно до закону звільнений від сплати судового збору лише в частині позовних вимог про стягнення заробітної плати, однак повинен оплати судовий збір за подання апеляційної скарги в частині оскарження рішення суду щодо залишення без задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Враховуючи категорію спору та ту обставину, що в апеляційній скарзі позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (16 лютого 2018 року) по день фактичного розрахунку, виходячи із середньоденного заробітку у розмірі 685,68 грн, не визначаючи при цьому загальної суми стягнення, суд на підставі положень статті 176 ЦПК України попередньо визначив розмір судового збору в 4 000,00 грн, який позивачу необхідно було сплатити за подання апеляційної скарги.

4 березня 2019 року до апеляційного суду надійшла уточнена редакція апеляційної скарги разом з платіжним дорученням від 1 березня 2019 року № 64 про сплату судового збору у визначеному судом розмірі.

В подальшому, постановою Київського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року - без змін.

При цьому апеляційний суд зобов`язав Управління Державної казначейської служби України у Солом`янському районі м. Києваповернути ОСОБА_1 переплачений судовий збір у розмірі 965,86 грн, що внесений згідно з платіжним дорученням від 1 березня 2019 року № 64 на розрахунковий рахунок 0024; отримувач - УК у Солом. р-ні/Соломян. р-н, код банку отримувача (МФО) - 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38050812.

На підставічастини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За положенням статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Під вирішення справи суд встановив, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка б підлягала до стягнення з відповідача на користь позивача у випадку задоволення апеляційної скарги становить 202 275,60 грн (295 робочих днів х 685,68 грн), тому виходячи із ставок судового збору, установлених пунктами 1 та 6 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», документально понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 034,14 грн. слід віднести в рахунок держави, а іншу частину сплаченого судового збору у розмірі 965,86 грн. - повернути позивачу.

Таким чином в мотивувальній та резолютивній частині судового рішення, яким закінчено розгляд даної справи, апеляційним судом вирішено питання розподілу судових витрат між сторонами, у тому числі повернення заявнику зайво сплаченого судового збору пропорційно до розміру позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, а в поданому клопотанні фактично ставиться вимога про зміну суті судового рішення в частині розподілу таких витрат, що є неприпустимо.

Окрім того, як вбачається із позовних вимог ОСОБА_1 , його представник просив суд стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні саме по день фактичного розрахунку, а не по день звернення до суду з позовом.

Якщо ж під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні буде встановлено, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації кошти у визначені статтею 116 КЗпП України строки, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення.

Відповідно допринципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого участині 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для повернення переплаченого судового збору, а тому клопотання ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення.

Керуючись статями 7, 13, 133, 176, 182, 381 ЦПК України, статтею 7 Закону України «Про судовий збір», суд

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_1 про повернення судового збору у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: Н.В. Ігнатченко

В.І. Олійник

Д.О. Таргоній