ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 травня 2019 року

м. Харків

справа № 645/5749/17

провадження №22-ц/818/1933/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Овсяннікової А.І., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова, ухвалене 16 січня 2019 року о 14 годині 52 хвилини у складі судді Бондарєвої І.В. (повний текст рішення складений 24 січня 2019 року),

УСТАНОВИВ:

13.12.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (надалі ПрАТ «СК «УНІКА») матеріальну шкоду у розмірі 24 918 грн. 98 коп., судові витрати, а також стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 належить автомобіль КІА Ceed, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 15.10.2015 приблизно о 19 год. 30 хв. на стоянці поряд з будинком АДРЕСА_1 . Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП), під час якого автомобіль Toyota Land Cruiser, реєстраційний номер НОМЕР_2 , почав самовільний рух та зіткнувся з автомобілями КіаCeed, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та Gret Wall, реєстраційний номер НОМЕР_3 , в результаті чого зазначені автомобілі одержали ушкодження. Після даної пригоди було складено повідомлення та звернення до патрульної служби м. Харкова про дорожньо-транспортну пригоду. ОСОБА_2 , який здійснював експлуатацію автомобіля Toyota Land Cruiser, свою вину у вчиненому ДТП визнав повністю, склав розписку, у якій зазначив, що зобов`язується відшкодувати матеріальні збитки на ремонт пошкоджених транспортних засобів. Сторони сумісно склали європротокол. Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 10727 від 14.12.2016, величина матеріальних збитків, спричинена позивачеві внаслідок ДТП, становить 24 918 грн. 98 коп. Автомобіль відповідача був застрахований в ПрАТ «Страхова Компанія «Уніка», № полісу 3075614, строк дії вказаного полісу з 10.01.2015 по 09.01.2016 . Позивач звернувся 20.10.2015 до ПрАТ «Страхова Компанія «Уніка» з вимогою про відшкодування завданих йому збитків, проте отримав лист, яким йому було відмовлено в проведенні відшкодування, з посиланням на те, що за кермом автомобіля Toyota Land Cruiser під час зіткнення ніхто не знаходився, а рух автомобіля було приведено за допомогою не санкціонованого натискання кнопки дистанційного запуску двигуна автомобіля дитиною ОСОБА_4 , 2011 року народження, відповідальність якої не застрахована.

Позивач вважає таку відмову незаконною. Оскільки його автомобілю завдана шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а саме руху автомобілю Toyota Land Cruiser в результаті не санкціонованого натискання кнопки дистанційного запуску автомобіля дитиною ОСОБА_4 Відповідно до ч.1 ст. 1178 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) завдана шкода має бути відшкодована батьком дитини та власником автомобілю - ОСОБА_2 . В результаті завдання шкоди майну позивача йому також було завдано моральну шкоду, що виявилася в порушенні ритму життя його родини, вони були позбавлені можливості користуватися належним автомобілем, позивач навіть не міг возити дітей до медичних закладів в разі потреби. Його дружина, яка тільки народила дитину, отримала стрес та втратила грудне молоко, що в значній мірі погіршило стосунки між ними. ОСОБА_2 як сусід обіцяв добровільно компенсувати витрати на ремонт автомобілю позивача, проте обіцянки не виконав, що також спричинило позивачу моральні страждання. Просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_1 вартість відновлюваного ремонту у розмірі 24 918 грн. 98 коп., витрати на проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 845 грн. 76 коп. та судовий збір у розмірі 640 грн. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1280 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що ДТП сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, пульт дистанційного запуску двигуна знаходився у власника, відповідальність якого за завдану майнову шкоду була застрахована. Даний випадок є страховим, у зв`язку з чим у ПрАТ «СК «Уніка» виникло зобов`язання сплатити позивачеві страхове відшкодування. Визнання відповідачем своєї вини у ДТП, про що зазначив у відзиві представник відповідача ПрАТ «СК «Уніка», як і та обставина, що автомобіль «Kia Ceed» не рухався, а за кермом обох транспортних засобів не було нікого, не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування страховиком. У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовлено за недоведеністю факту її завдання. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що після ДТП позивач активно користувався належним йому автомобілем Kia Ceed.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ПрАТ «СК «УНІКА», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що у даному випадку шкоду має бути відшкодовано за загальними принципами цивільного права, а саме заподіювачем шкоди (в даному випадку - батьком малолітньої особи). Суд стягнув з апелянта розмір відновлювального ремонту без урахування зносу, що є необґрунтованим.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Відповідно до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як установлено судовим розглядом та вбачається із матеріалів справи, 15.10.2015 приблизно о 19 год. 30 хв. на стоянці поряд з будинком АДРЕСА_1 сталась ДТП за участі автомобіля Toyota Land Cruiser, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та автомобіля Кіа Ceed, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті якої автомобілі одержали ушкодження, про що водії вказаних транспортних засобів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за взаємною згодою склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.13).

При цьому водій ОСОБА_2 зазначив у складеному повідомленні про те, що він свою вину в даному ДТП визнає повністю.

Відповідні підрозділи МВС України про настання ДТП не були проінформовані.

В судовому зсіданні в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_2 не оспорював факт небезпечного руху автомобіля Toyota Land Cruiser без дотримання безпечного бокового інтервалу та дистанції, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем ОСОБА_5 Ceed, який не рухався, та завдано позивачу матеріальну шкоду. Крім того, ОСОБА_2 поясняв, що на момент ДТП він правомірно володів вказаним автомобілем Toyota Land Cruiser. Як убачається зі змісту повідомлення про ДТП, складеного та підписаного обома водіями, після ДТП в автомобіля Кіа Ceed були виявлені наступні видимі пошкодження: капот, права передня фара, передній бампер, порушення геометрії проміжків.

Даних про наявність у водіїв ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, матеріали справи не містять.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Toyota Land Cruiser була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка», відповідно до полісу АІ № 3075614 (а.с.93).

Відповідальність водія автомобіля Кіа Ceed, реєстраційний номер НОМЕР_1 , також була застрахована у ВАТ «НАСК «Оранта», відповідно до полісу № АЕ 5161125 (а.с.12).

Суд першої інстанції правильно встановив обставини у справі і обґрунтовано виходив з того, що згідно статті 33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 (надалі Закон), ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення учасники вищезазначеного ДТП правомірно спільно склали повідомлення про ДТП, тому ОСОБА_2 звільнений від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

За висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 10727 від 14.12.2016 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Kia Ceed», державний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП 15.10.2015, складає 24 918 грн. 98 коп. ( а.с. 14 21).

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 на виконання вимог ч. 35.1 ст. 35 Закону 20.10.2015 звернувся до ПрАТ «СК «УНІКА» із заявою про виплату матеріального збитку (а.с.40).

Згідно даних повідомлення ПрАТ «СК «УНІКА» від 25.11.2015 за № 7635 у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки за кермом автомобілів Toyota Land Cruiser та Kia Ceed нікого не було, а рух автомобіля Toyota Land Cruiser стався внаслідок несанкціонованого натискання кнопки дистанційного запуску двигуна неповнолітньою дитиною відповідача, відповідальність якої не застрахована (а.с. 29 30).

Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на вiдповiднiй правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 6 Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно пункту 36.1 ст. 36 Закону Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є :1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася за участю забезпеченого транспортного засобу; пульт дистанційного запуску двигуна знаходився у власника, відповідальність якого за завдану майнову шкоду була застрахована, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що даний випадок є страховим, тому у ПрАТ «СК «УНІКА» виникло зобов`язання сплатити позивачу страхове відшкодування.

Визнання відповідачем своєї вини у ДТП, про що зазначив у відзиві представник відповідача ПрАТ СК «Уніка», як і та обставина, що автомобіль «Kia Ceed» не рухався, а за кермом обох транспортних засобів не було нікого, не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування страховиком.

Доводи апелянта про неправильний розмір страхового відшкодування, а саме визначення розміру відновлювального ремонту без урахування зносу судова колегія відхиляє з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на підтвердження розміру завданої його майну шкоди надав належний та допустимий доказ висновок експертного автотоварознавчого дослідження № НОМЕР_4 від 14.12.2016. В той час, як відповідач, заперечуючи проти заявленого позивачем розміру шкоди, жодного доказу на підтвердження своїх заперечень та на спростування доводів ОСОБА_1 суду не надав. В суді першої та апеляційної інстанції клопотань про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи не заявляв.

Оскільки відповідач ухилився від обов`язку довести обставини, на які посилався як на підставу своїх заперечень, суд правомірно ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 10.01.2018 у справі № 458/439/16.

Згідно статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не спростовують предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судова колегія вважає, що суд при вирішенні спору належним чином дослідив та надав оцінку поданим сторонами доказам, правильно застосував закон, що підлягає застосуванн, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що з ПрАТ «СК «УНІКА» на користь ОСОБА_1 належить стягнути завдані в результаті ДТП збитки.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30 травня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.І. Овсяннікова

Р.М. Піддубний