Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2019 року справа № 542/1428/18

провадження № 2/542/95/19

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Стрельченко Т.Г.,

при секретарі - Коркішко А.М.,

з участю позивача - Орлова В.О.,

представника позивача - адвоката Петрушанко О.Д.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_27,

представника зацікавленої особи органу опіки і піклування -

Кас`яненко О.І.,

представника третьої особи голови Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області - Мокляк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нові Санжари, вул. Незалежності, 32, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , зацікавлена особа: орган опіки та піклування Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору голова Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , зацікавлена особа: орган опіки та піклування Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області про визначення місця проживання малолітніх дітей, -

в с т а н о в и в :

22.10.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітніх дітей, після уточнення та доповнення якого вимоги до суду мотивував тим, що між ним та відповідачкою 25.07.2007 року було укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області.

Від шлюбу мають двох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини фактично припинені через різні типи характерів, різні погляди на життя та сімейні цінності, що призвело до розпаду сім`ї. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сім`я існує формально. Діти залишилися проживати з позивачем у будинку, який належить його матері, навчалися в Новосанжарській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів.

В січні 2019 року ОСОБА_1 забрала молодшого сина ОСОБА_5 , і вивезла його в м. Лубни за місцем її теперішнього проживання з своїм співмешканцем. В спілкуванні з сином ОСОБА_5 мати дитини йому відмовляє, дитина перестала відвідувати школу.

Старший син ОСОБА_4 , який є особою з інвалідністю, перебуває на диспансерному обліку, продовжує навчатись в школі, проживає разом із батьком та бабою, скучає за молодшим братом ОСОБА_5 .

З урахуванням зазначеного позивач просив негайно відібрати у відповідачки ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_5 , передати дитину на утримання та виховання йому, та визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26.11.2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (т. 1 а.с. 38).

28.01.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визначити місце проживання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з нею за адресою: АДРЕСА_2 .

Вимоги звернення до суду мотивувала тим, що на даний час рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.10.2018 року, яке набрало законної сили, шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано.

Зазначила, що вона разом з своїм молодшим сином ОСОБА_5 змушена була переїхати до своїх батьків в м. Лубни, так як батько дітей зловживав алкогольними напоями. Старший син ОСОБА_4 залишився проживати з батьком до закінчення навчального року. У спілкування з старшим сином ОСОБА_2 їй відмовляє, забороняє спілкуватися з сином та приймати участь у його вихованні. Вважає, що діти повинні проживати з нею, оскільки вона має для цього необхідні житлові умови, працевлаштована, має змогу забезпечити дітей всім необхідним.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25.03.2019 року залучено до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , зацікавлена особа: орган опіки та піклування Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, голову Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області (т. 2 а.с. 16).

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04.04.2019 року підготовче провадження у справі закрито, прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , зацікавлена особа: орган опіки та піклування Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області про визначення місця проживання малолітніх дітей, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом, призначено справу до судового розгляду по суті, залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області (т. 2 а.с. 53-55).

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в уточненій позовній заяві. В зустрічному позові просили відмовити повністю.

Позивач за зустрічним позовом та її представник(відповідно відповідач і її представник) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позовній заяві. В задоволенні первісного позову просили відмовити повністю.

Представник зацікавленої особи - органу опіки та піклування Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області в судовому засіданні первісний позов підтримала, в зустрічному позові просила відмовити.

Представник третьої особи - голови Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області в судовому засіданні проти задоволення первісного позову не заперечувала, в зустрічному позові просила відмовити.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До суду направив заяву № 01-19/255 від 16.05.2019 року про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні питання покладається на розсуд суду.

Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 25 липня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 48. Після державної реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 10).

Від шлюбу подружжя має двох малолітніх синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 11, 13).

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили 23.11.2018 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (т. 1 а.с. 64, 65).

Згідно довідки виконавчого комітету Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області ОСОБА_2 зареєстрований та постійно проживає на території Лелюхівської сільської ради у домоволодінні матері ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 27).

Житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належать на праві приватної власності ОСОБА_14 , що підтверджується свідоцтвом на право власності на житловий будинок від 18.07.2002 року, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Лелюхівської сільської ради від 12.04.2002 року № 86 (т. 1 а.с. 18).

З довідки про склад сім`ї виконавчого комітету Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 681/02-26 від 13.07.2018 року вбачається, що до складу сім`ї ОСОБА_2 входять дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 14).

Згідно довідки Лубенської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 Лубенської міської ради Полтавської області № 72 від 21.08.2018 року ОСОБА_5 навчається в 1-В класі цього навчального закладу (т. 1 а.с. 76).

Згідно довідок опорного закладу «Новосанжарська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Новосанжарської районної ради Полтавської області від 10.09.2018 року ОСОБА_4 є учнем 4Г класу, а ОСОБА_5 - 1Б класу цього навчального закладу (т. 1 а.с. 17).

Згідно довідки Лубенського навчально-виховного комплексу № 9 «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Лубенської міської ради Полтавської області № 17 від 08.02.2019 року та характеристики ОСОБА_5 навчається у І класі цього навчального закладу (т. 1 а.с. 192, 235).

З посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 13.07.2018 року Управлінням соціального захисту населення Новосанжарської РДА, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю, законним представником (опікуном) якого є батько дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 21).

Відповідно до довідки від 02.11.2017 року ОСОБА_4 є особою з інвалідністю з дитинства та знаходиться на диспансерному обліку в Новосанжарському центрі ПМСД (т. 1 а.с. 117).

Згідно акту від 18.10.2018 року ОСОБА_1 проживає в громадянському шлюбі з ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_2 , та ведуть спільне господарство (т. 1 а.с. 80).

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 вбачається, що 15 березня 2019 року у Лубенському міськрайонному відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області укладено шлюб між ОСОБА_15 та ОСОБА_1 . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 13).

ОСОБА_1 суду пояснила, що залишилася зареєстрованою за адресою с.Забрідки Новосанжарського району в домоволодінні ОСОБА_14

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до статті 3, статті 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 02 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Відповідно до частини 2 статті 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Частиною 2 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із частиною 4 статті 150 СК України, батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частиною 2 статті 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2).

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Отже, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Частинами 1, 2 статті 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17).

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно встановлювати не лише наявність або відсутність виняткових обставин, коли дитина має бути розлучена зі своєю матір`ю, а крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку іншим обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Згідно актів обстеження умов проживання від 14.06.2017 року, від 10.07.2018 року, від 06.11.2018 року, від 28.03.2019 року, складених службою у справах дітей Новосанжарської районної державної адміністрації, акту обстеження господарства від 28.08.2018 року, складеного Лелюхівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, встановлено, що за місцем фактичного проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачем ОСОБА_2 створені всі належні умови для життя дітей (т. 1 а.с. 15, 16, 128, 219, т. 2 а.с. 50).

Допитані в судовому засіданні свідки позивача по первісному позову ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 дали фактично аналогічні показання про те, що у сторін почались напружені стосунки в сім`ї, діти залишились проживати з батьком та виявляють більшу прихильність до нього .

Свідки відповідача ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 дали позитивну характеристику ОСОБА_1

Відповідно висновку Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, служба у справах дітей райдержадміністрації вважає за доцільне визначити місце постійного проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, під час проведення засідання комісії у присутності членів комісії було заслухано думку дитини та враховано особисту прихильність малолітнього ОСОБА_4 до батька ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 120, 121).

В теперішній час, мешкаючи з батьком, ОСОБА_4 залишився проживати у звичному для нього середовищі, він продовжує відвідувати свою школу, спілкуватися зі своїми однокласниками. Батько піклується про його фізичне та духовне виховання, займається його оздоровленням. Згідно матеріалів справи, встановлено, що дитина більше прихильна до батька.

Службою у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області висновку стосовно визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з одним із батьків не надано.

Таким чином, суд, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, керуючись положеннями Конвенції про права дитини (в якій реалізовано принцип домінанту інтересів дитини над усіма іншими), ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, з урахуванням встановлених обставин справи, зокрема, ставлення матері та батька до своїх батьківських обов`язків, інтересів дітей, уваги і турботи батьків, розвитку дітей в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості, суд приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за постійним місцем проживання батька ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 164 та ч. 1 ст. 170 СК України відібрання дитини від батьків, не позбавляючи їх батьківських прав, може мати місце за рішенням суду, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що на час розгляду справи батько дітей створив належні умови для проживання дітей, має бажання займатися вихованням дітей, піклуватися про їх фізичний та духовний розвиток, дбати про їх матеріальне забезпечення, має бажання забезпечувати дітей необхідним харчуванням та медичним доглядом і лікуванням, тому в задоволені позову в частині негайного відібрання від матері ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_5 без позбавлення її батьківських прав та передачі його батьку ОСОБА_2 на утримання та виховання необхідно відмовити, оскільки в даному конкретному випадку розлучення матері з сином, проти волі останнього, на думку суду, не буде відповідати якнайкращим інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності і розумності.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні та оцінені на предмет їх належності, допустимості та достовірності, суд приходить до висновку про обґрунтованість первісних позовних вимог в частині визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком і їх повного задоволення, та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог.

Доводи позивачки про негативний вплив батька на дитину, про перешкоджання їй бачитися з сином, судом не приймаються до уваги, як такі, що жодним доказом не підтверджені.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з виконанням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_2 було сплачено судовий збір в розмірі 1473,20 грн. (т. 1 а.с. 1, т. 2 а.с. 27).

Суд відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що первісний позов про визначення місця проживання малолітніх дітей задоволено частково, вважає стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 736,60 грн.

Щодо вимог ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне.

З аналізу п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Дослідивши умови договору про надання правової допомоги, акт виконаних робіт (т. 1 а.с. 105-111), суд критично сприймає наданий розрахунок визначення вартості та обсягу отриманих адвокатом юридичних послуг в частині «пошук та вивчення законодавчих та нормативно-правових актів, якими врегульовані спірні правовідносини, пошук та вивчення судової практики по аналогії категорії справ - 2 години роботи вартістю 2000 грн., консультації та ведення справи в суді - 2 години роботи вартістю 2000 грн., попереднє опрацювання матеріалів, наданих клієнтом, усні консультації, роз`яснення, узгодження правової позиції по справі, обговорення з клієнтом ходу ведення справи - 1 година роботи вартістю 1000 грн., а всього вартість послуг адвоката на суму 5000 грн.» і вважає неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

З огляду на викладене, суд стягує з відповідача за первісним позовом на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмирі 2000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 105, 112, 113, 114, 161 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , зацікавлена особа: орган опіки та піклування Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору голова Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей - задовольнити частково.

Визначити місце проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , судовий збір в розмірі 736 (сімсот тридцять шість) грн. 60 коп. та 2000 (дві тисячі) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , зацікавлена особа: орган опіки та піклування Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області про визначення місця проживання малолітніх дітей - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

зацікавлена особа за первісним та зустрічним позовами: орган опіки та піклування Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, місцезнаходження: вул. Центральна, 23, смт. Нові Санжари, Полтавська область, 39300;

третя особа за первісним позовом: голова Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, місцезнаходження: вул. Центральна, 23, смт. Нові Санжари, Полтавська область, 39300;

третя особа за зустрічним позовом: орган опіки та піклування виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, місцезнаходження: вул. Ярослава Мудрого, 33, м. Лубни, Полтавська область, 37500.

Суддя /підпис/

Відповідає оригіналу

Голова Новосанжарського районного суду

Полтавської області Т.Г. Стрельченко

Повний текст рішення суду виготовлено 27 травня 2019 року.