Головуючий суду 1 інстанції - Шовкун В.О.
Доповідач -Карташов О.Ю.
Справа № 418/2433/18
Провадження № 22-ц/810/250/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Яресько А.В., Дронська І.О.

за участю секретарясудового засідання Вовчанської С.В.

учасники справи:

позивач-Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області

представник позивача -ОСОБА_4

відповідач-ОСОБА_2

третя особа-ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного судув м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області

на заочне рішення Міловського районного суду Луганської області від 20 лютого 2019 року, ухваленого у складі судді Шовкун В.О. в залі судових засідань Міловського районного суду Луганської області в смт. Мілове

у справі за позовомУправління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Міловського районного нотаріального округу Луганської області ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про паво на спадщину за заповітом

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Міловського районного нотаріального округу НєдовєсовоюН.М. 14 березня 2018 року на майно ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Просило визнати свідоцтво недійсним у частині включення до складу спадщини недоотриманих за життя її чоловіком ОСОБА_3 сум щомісячних страхових виплат за період з 01.12.2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, враховуючи перерахунок щомісячних страхових виплат з 01.03.2017 року та доплату по перерахунку щомісячних страхових виплат з 01.03.2014 року в розмірі 43382,71 гривень.

В обґрунтування вимог позивач стверджує, що приватним нотаріусом Міловського районного нотаріального округу Нєдовєсовою Н.М. 14.03.2018 року на ім`я відповідача було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилося після смерті чоловіка відповідачки - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово непідконтрольній території України в м. Сорокине (колишньому Краснодоні) Луганської області. Зокрема, у свідоцтві зазначено, що до складу спадщини померлого входить: невиплачені суми страхових виплат за період:

- липень-листопад 2014 року на загальну суму 5824,20 гривень;

- з 01 грудня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року враховуючи перерахунок щомісячних страхових виплат з 01.03.2017 року та доплату по перерахунку щомісячних страхових виплат з 01 березня 2014 року на суму 43382,71 гривень, що підтверджується листом Фонду соціального страхування в Україні № 03/2036 від 31 жовтня 2017 року.

Посилаючись на правову позицію, відображену в постанові Верховного суду України у справі №243/746/16-ц, позивач вважає, що особи з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, яким є чоловік відповідачки ОСОБА_3 , мають право на одержання страхових виплат за умови переміщення в населенні пункти, на території яких органи державної влади України здійснюють свої повноваження у повному обсязі, що має бути підтверджено довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Натомість ОСОБА_3 за період з 01.12.2014 року поІНФОРМАЦІЯ_1 року (час смерті) не звертався з відповідною заявою до робочих органів Фонду, у зв`язку з чим йому було фактично нараховані та залишилися невиплаченими щомісячні страхові виплати за липень-листопад 2014 року на суму 5824,20 гривень. Щомісячні страхові виплати за період з 01.01.2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 рік могли бути нараховані ОСОБА_3 лише на підставі його заяви робочим органом Фонду за фактичним місцем його проживання (перебування). Однак останній не скористався своїм правом на отримання страхових виплат відповідно до чинного законодавства, тому страхові щомісячні виплати з 01.12.2014 року йому не нараховувалися.

Заочним рішенням Міловського районного суду Луганської області від 20 лютого 2019 року у задоволенні позовних вимог Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Міловського районного нотаріального округу Луганської області ОСОБА_5, про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.02.2018 року №193 недійсним в частині включення до складу спадщини недоотриманої суми страхової виплати у розмірі 43382,71 гривень - відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що померлий ОСОБА_3 не мусив переміщуватися з тимчасово окупованої території України для звернення про продовження страхових виплат, відсутність такого звернення не є підставою припинення виплат. Склад спадщини, визначений приватним нотаріусом Міловського районного нотаріального округу Луганської області Нєдовєсовою Н.М. у свідоцтві про прийняття спадщини за заповітом, є правильним, нотаріус відповідно до вимог ст. 1227 ЦК України правомірно видав відповідачу свідоцтво про право на спадщину за законом, у тому числі на недоотримані страхові виплати, оскільки його зміст повністю кореспондується зі змістом інформації Фонду про наявність заборгованості за страховими виплатами.

Не погодившись з вказаним рішенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій не погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає його незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального права, просить суд скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на момент смерті спадкодавця - ОСОБА_3 щомісячні страхові виплати в разі часткової чи повної втрати працездатності спадкодавцю нараховані не були, а відтак в розумінні ст. 1227 Цивільного кодексу України не можуть належати спадкодавцю та не можуть входити до складу спадщини.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, апеляційний суд, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив, що потерпілий ОСОБА_3 не був зобов`язаний переміщуватися з тимчасово окупованої території України для звернення про продовження страхових виплат, відсутність такого звернення не є підставою для припинення страхових виплат, а тому приватний нотаріус правомірно видав свідоцтво про право на спадщину за законом.

Колегія суддів судової палати вважає, що такі висновки суду відповідають вимогам закону та встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно запиту приватного нотаріуса Нєдовєсової Н.М. від 05.10.2017 року у Фонду витребувано інформацію про наявність та суму не отриманих буд-яких страхових виплат (регрес), на ім`я ОСОБА_3

Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області листом від 31.10.2017 року №03/2036, приватному нотаріусу Нєдовєсовій Н.М. надано інформацію наступного змісту: «Потерпілому ОСОБА_3 не виплачені: щомісячні страхові виплати за липень-листопад 2014 року на загальну суму 5824,20,90 гривень. Також необхідно донарахувати потерпілому щомісячні страхові виплати з 01.12.2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 рік враховуючи перерахунок щомісячних страхових виплат з 01.03.2017 р. та доплату по перерахунку щомісячних страхових виплат з 01.03.2014 року на суму 43382,71 гривень. Загальна сума недоотриманих страхових виплат складає 49206.91 гривень».

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.02.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Міловського районного нотаріального округу Нєдовєсовою Н.М., спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з невиплачених сум страхових виплат за період:

- липень-листопад 2014 року на загальну суму 5824,20 гривень;

- з 01 грудня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року враховуючи перерахунок щомісячних страхових виплат з 01.03.2017 року та доплату по перерахунку щомісячних страхових виплат з 01 березня 2014 року на суму 43382,71 гривень, що підтверджується листом Фонду соціального страхування в Україні від 31 жовтня 2017 року №03/2036.

Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р визначено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1276-р «Про внесення змін у додатки 1 і 2 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085 внесені зміни до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. До складу визначених переліком населених пунктів увійшло м.Краснодон, Луганської області де мешкав ОСОБА_3 .

Відповідно дост. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зіст. 1227 ЦК Українисуми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Статтею 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить про те, що до складу спадщини входить сума страхових виплат, які були нараховані, але не отримані спадкодавцем за життя.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р. роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Інши ми підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачою свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Як встановлено в судовому засіданні, та не заперечувалося представником позивача, постанова відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області в м. Краснодоні про припинення страхових виплат потерпілому ОСОБА_3 відсутня.

Колегія суддів вважає, що підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину в частині включення до складу спадщини страхових сум на загальну суму 43382 грн. 71 коп. не має, оскільки страхові виплати призначалися потерпілому ОСОБА_3 довічно, постанова про припинення цих виплат відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області в м. Краснодоні не виносилася, а тому ці виплати увійшли до складу спадщини, право на яку має відповідач.

Доводи апеляційної скарги про те, що відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області в м. Краснодоні не переміщено на територію України, що є також підставою для визнання свідоцтва недійсним, до уваги не приймаються, оскільки законодавчим актами не передбачено припинення страхових виплат потерпілим, які не перемістилися з тимчасово окупованої території на підконтрольні органам державної влади території.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши у межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та прийняв законне рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Оскільки, судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому згідно ст. 375 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375,381, 382, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській областізалишити без задоволення.

Заочне рішення Міловського районного суду Луганської області від 20 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21 травня 2019 року.

Головуючий

Судді: