КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5888/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов`язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року,

встановив:

у серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов`язати відповідача видати розпорядження щодо приватизації кім. АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , посилаючись на те, що відповідачем було відмовлено йому у видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно із порушенням вимог чинного законодавства.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник позивача - Квітін Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника позивача - ОСОБА_2 , представника Відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації - Чербар В.А., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що він зареєстрований в кімнаті №53 загальної квартири АДРЕСА_2 на підставі ордера, виданого 30.12.2016 Шевченківської районною в м. Києві державною адміністрацією.

У червні 2017 року він подав до Відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації заяву про видачу свідоцтва про право власності на житло, однак йому було відмовлено через відсутність необхідних документів. Вказану відмову він вважає протиправною та просить зобов`язати відповідача видати розпорядження про приватизацію ним вказаного жилого приміщення.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, відмовляючи у видачі позивачу свідоцтва про право власності на житло, діяв відповідно до вимог та в межах своєї компетенції.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та посилався на положення ст. 19 Конституції України, 15,16 ЦК України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджене наказом міністерства з питань житлово-кмунального господарства України №396 від 16.12.2009.

Відповідно до ст. Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизацією державного житлового фонду (далі - приватизація) є відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

В ч. 1 ст. 8 цього закону вказується, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. В ч. 8 цієї статті закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджене наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 (далі - Положення) визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян.

В п. 18 вказаного Положення наведено перелік документів, які мають бути подані громадянином до органу приватизації.

Відмовляючи у видачі позивачу свідоцтва про право власності на житло, відповідач в листі від 07.07.2017 зазначив, що в наданому ним пакеті відсутня довідка про склад сім`ї та займані приміщення, оскільки подана ним довідка Форми-3 не відповідала вимогам форми, наведеним в Додатку до Положення, довідка з Ощадбанку України щодо житлових чеків, довідки з місця реєстрації та використання права на безоплатну приватизацію державного житла в період з 01.01.1993 по 27.01.2000.

Доводи, викладені представником позивача в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки всі були предметом перевірки суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Суд першої інстанції проаналізував всі надані представником позивача докази та дійшов вірного висновку, що поданий пакт документів не в повній мірі відповідав зазначеному в Положенні переліку.

Представник позивача визнає, що позивач до 27.01.2000 року не мав зареєстрованого місця проживання, а тому не може надати довідку з місця проживання за цей період. Однак позивач не позбавлений можливості звернутись до суду з позовом про встановлення відповідного факту в порядку, визначеному в Главі 6 Розділу IV ЦПК України.

Також відповідач зазначив в своєму листі про право позивача знову звернутися з аналогічною заявою в разі подання повного пакету документів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, судом було повно та всебічно встановлено обставини справи, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 28 травня 2019 року.

Головуючий

Судді