Провадження № 22-ц/801/725/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
УХВАЛА

28 травня 2019 рокуСправа № 127/18798/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Ковальчука О. В.,

суддів: Сала Т. Б., Якименко М. М.,

за участі секретаря Кирилюк Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання договорів припиненими,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 05 грудня 2018 року у м. Вінниці суддею цього суду Антонюком В. В., зі складанням його повного тексту 07 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») про визнання договорів припиненими, мотивуючи його тим, що 04 червня 2008 року між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0101/0608/71-133, згідно з умовами якого вона отримала грошові кошти у виді кредиту в сумі 30 000,00 доларів США на строк до 03 червня 2028 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,9% річних. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 04 червня 2008 року між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір №0101/0608/71-133-Z-01, згідно з умовами якого ОСОБА_1 передає в іпотеку банку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

В червні 2012 року позивач отримала від ПАТ "Альфа-Банк" повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки ОСОБА_1 , відповідно до якого право вимоги перейшло від ВАТ "Сведбанк" до ПАТ "Альфа-Банк".

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2015 року у цивільній справі № 127/61/15-ц задоволено позов ПАТ "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, достроково стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа - Банк» заборгованість в сумі 358 408,88 грн., з яких: 323 618, 78 грн. заборгованість за кредитом; 30916, 69 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3873, 41 грн., пеня за прострочку виконання грошового зобов`язання.

25 травня 2018 року заступником начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56472125 на виконання виконавчого листа, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 20 травня 2015 року у справі № 127/61/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 361 992,97 грн.

07 червня 2018 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 56472125 у зв`язку із фактичним виконанням виконавчого документа.

Пославшись на вказані обставини та на те, що грошове зобов`язання за кредитним договором виконане в повному обсязі, відповідно до положень ст. 599 ЦК України та ст. 17 ЗУ «Про іпотеку», ОСОБА_1 , просила суд визнати припиненими кредитний договір № 0101/0608/71-133 від 04 червня 2008 року та іпотечний договір №0101/0608/71-133-Z-01 від 04 червня 2008 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2018 року позов задоволено, вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із ухваленим рішенням, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»), яке відповідно до статуту є правонаступником ПАТ «Альфа-Банк», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач зазначила, що оскаржуване відповідачем рішення вважає законним, а тому просить апеляційний суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 квітня 2019 року призначиено справу до розгляду в залі судових засідань Вінницького апеляційного суду 28 травня 2019 року.

02 травня 2019 року до Вінницького апеляційного суду надійшли заяви ОСОБА_2 про залучення його правонаступником АТ «Альфа-Банк» відповідно до ст. 55 ЦПК України та відмову від апеляційної скарги на підставі ч. 4 ст. 364 ЦПК України.

В обґрунтування заяв ОСОБА_2 зазначено, що 11 квітня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (далі - ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП») укладено договір факторингу, відповідно до умов якого банк відступив товариству право вимоги за кредитним договором № 0101/0608/71-133 від 04 червня 2008 року, водночас, 11 квітня 2019 року між ОСОБА_2 та цим товариством укладено договір про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором. Оскільки, заявник набув право вимоги за кредитним договором від 04 червня 2008 року, то на підставі положень ст. ст. 512-519 ЦК України, просить апеляційний суд залучити його правонаступником АТ «Альфа-Банк» та прийняти відмову від апеляційної скарги на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2018 року на підставі ч. 4 ст. 364 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до договору факторингу від 11 квітня 2019 року, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП», банк відступив товариству свої права грошової вимоги до боржника за кредитним договором № 0101/0608/71-133 від 04 червня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 . За основними договорами відступаються наступні права: право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту відповідно до основного договору в розмірі 9118,27 дол. США, що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладання цього договору становить 244052,58 грн.; право вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірі, встановленому основним договором нарахованих та несплачених станом на дату підписання цього договору в сумі 7954,29 дол. США, що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладання цього договору становить 212 898,39 грн.

Згідно з умовами договору № 11-04/2019 від 11 квітня 2019 року про відступлення права вимоги за кредитним договором № 0101/0608/71-133 від 04 червня 2008 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ОСОБА_2 , первісний кредитор передає, а новий кредитор набуває право вимоги та інші права, що належать первісному кредитору на момент переходу права вимоги на підставі кредитного договору № 0101/0608/71-133 від 04 червня 2008 року. За цим договором новий кредитор одержує права вимагати від боржника належного виконання зобов`язань відповідно до основного договору: право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту відповідно до основного договору в розмірі 9118,27 дол. США, що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладання цього договору становить 244052,58 грн.; право вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірі, встановленому основним договором нарахованих та несплачених станом на дату підписання цього договору в сумі 7954,29 дол. США, що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладання цього договору становить 212 898,39 грн.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частинами першою та другою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - и третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема, із договорів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

З викладеного вище вбачається, що правом надавати фінансові послуги наділені спеціалізовані установи, якими є банки, або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ, проте, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

На підставі викладеного вище, дослідивши подані заявником докази на підтвердження його заяв, апеляційний суд вважає, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується із висновком Великої палати Верховного суд у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11.

З прийняттям указаної постанови внесена визначеність при застосуванні положень закону у випадку встановлення обставин відступлення фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Неодноразове ухвалення протилежних і суперечливих судових рішень, особливо судами вищих інстанцій, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

Дослідивши мотиви та доводи заяв, оцінивши на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку докази, надані на підтвердження заявлених вимог, установивши, що з укладенням договору про відступлення права вимоги, відбулася заміна кредитодавця на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги, апеляційний суд дійшов висновку, що у задоволенні заяв ОСОБА_2 про залучення його правонаступником АТ «Альфа-Банк» відповідно до ст. 55 ЦПК України та відмову від апеляційної скарги на підставі ч. 4 ст. 364 ЦПК України необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 55, 364 ЦПК України, ст. ст. 512, 1054 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про залучення його правонаступником АТ «Альфа-Банк» та заяви про відмову від апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного її тексту.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко

Повний текст ухвали виготовлено 28 травня 2019 року.