ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1646/19 Справа № 175/362/18 Суддя у 1-й інстанції - Бойко О.М. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Ляшенко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ромащенко Наталії Миколаївни, Обухівської селищної ради для визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А:

02 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ромащенко Н.М., Кіровської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Просила суд визначити їй додатковий строк, який відчислювати з дня набрання законної сили рішення суду, терміном в три місяці для подання заяви до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ромащенко Н.М. про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3-5).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ромащенко Н.М., Обухівської селищної ради для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено у повному обсязі (а.с.81-83).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги (а.с.86-89).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 одружився з ОСОБА_3 , яка в свою чергу має доньку від попереднього шлюбу ОСОБА_4 .

Під час цього шлюбу 22 жовтня 1999 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 22.10.1999 року зареєстрованого в реєстрі № 4380 придбала земельну ділянку площею 423 кв.м., розміщену на території Кіровської селищної Ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, садове товариство « ОСОБА_5 », призначену для ведення садівництва (а.с. 8).

На зазначеній земельній ділянці знаходяться садовий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується технічним паспортом на садовий будинок (а.с. 9-15).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

22 вересня 2012 року ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (Свідоцтво серії НОМЕР_1 ) (а.с. 24).

24 лютого 2014 року ОСОБА_7 склав Заповіт зареєстрований в Реєстрі № 370, яким заповів усе належне йому майно позивачу ОСОБА_1 (а.с. 17,18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпрі помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15 жовтня 2016 року (а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.11.2009 року та на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцем 1/2 частки майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є її чоловік ОСОБА_8 . Спадкове майно, на яке в указаній частці видано вказане свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,0423 гектарів в межах, згідно з планом для ведення садівництва, розташованої на території Кіровської селищної Ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, садове товариство « ОСОБА_5 ».

Однак, належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин, суду не надано. Не надано представником позивача та позивачем доказів належності іншим особам іншої Ѕ частини будинку та земельної ділянки. Зазначені обставини позбавляють суд визначити коло осіб, інтересів яких може стосуватись прийняте судом рішення у цій справі.

Як зазначає позивач, відповідно до виписного епікризу з історії №12176 та виписного епікризу з історії №3764 ОСОБА_6 хворіє з 2013 року. Відповідно до виписного епікризу з історії №12176 ОСОБА_6 знаходилась на стаціонарному лікуванні в період з 31.10.2016 по 17.11.2016 року (а.с. 21).

Також відповідно до виписного епікризу з історії №3764 ОСОБА_6 знаходилась стаціонарному лікуванні в період з 04.04.2017 по 19.04.2017 року (а.с. 22).

Як пояснив представник позивача у судовому засіданні в суді першої інстанції, після припинення стаціонарного лікування ОСОБА_6 продовжувала лікуватися амбулаторно та проходила курс реабілітації внаслідок чого забула повідомити ОСОБА_1 про заповіт, який був складений ОСОБА_9 на її користь.

Як зазначає позивач, наприкінці листопада 2017 року бабуся позивач ОСОБА_6 вивчала власні документи та випадково згадала, що існує заповіт ОСОБА_10 C. Після чого повідомила позивача. Отже, у зв`язку з похилим віком, отриманою травмою, перенесенням декількох операцій проходженням довгострокового курсу реабілітації, саме у строки звернення для прийняття спадщини, ОСОБА_6 перебувала у стані сильного душевного напруження та не мала можливості повідомити позивача про існування заповіту ОСОБА_11 .

Представник позивача у судовому засіданні в суді першої інстанції наголошував на тому, що позивач ОСОБА_1 не знала про наявність заповіту після смерті ОСОБА_2 , тому з об`єктивних причин не звернулась до нотаріуса щодо вчинення нотаріальних дій.

Одразу ж, після того, як позивач дізналася про існування заповіту, 22.11.2017 року вона, звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ромащенко Наталії Миколаївни із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_11 ., про зазначені обставини свідчить копія спадкової справи (а.с. 46-60).

27.11.2017 року приватний нотаріус Ромащенко Н.М. винесла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_10 C. у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини (а.с. 23).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що в даному випадку необізнаність особи про наявність спадкового майна та незнання про наявність заповіту, не є поважною причиною для пропуску строку для прийняття спадщини та не є підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у відповідності до вимог ст. 1272 ЦК України.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

У апеляційній скарзі позивач зазначає, що вона не проживала зі спадкодавцем за заповітом, а нотаріус не вчиняв дій щодо розшуку та повідомлення її як спадкоємця за заповітом, про існування заповіту їй стало відомо лише після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

За матеріалами справи вбачається, що нотаріус при заведенні спадкової справи не перевірив за даними Спадкового реєстру наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та відповідно не вчиняв дії для повідомлення позивача про відкриття спадщини, не здійснював виклик позивача як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця ОСОБА_2 .

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017року у справі №315/765/14-ц, зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Ухваливши рішення про відмову в позові, суд першої інстанції не дослідив, чи перевірив нотаріус при заведенні спадкової справи за даними Спадкового реєстру наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та відповідно чи вчиняв дії для повідомлення позивача про відкриття спадщини, чи здійснював виклик позивача як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та матеріалам справи, доказам по справі дана неналежна оцінка і тому судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2018 року скасувати.

Визначити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; паспорт НОМЕР_3 ) додатковий строк у три місяці для подання заяви до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ромащенко Наталії Миколаївни про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: