Справа № 219/4484/19
Провадження № 2-о/219/697/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2019 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області

у складі : головуючого - судді : Погрібної Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Захарчук М.В.,

без участі сторін

розглянувши у судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану, Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецькій області про встановлення факту смерті,-

В С Т А Н О В И В:

заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заяви вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Горлівка Донецької області померла її мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Для реєстрації в законному порядку факту смерті вона звернулася до Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, але 23.04.2019 року їй відмовили в реєстрації факту смерті, оскільки пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення даного факту необхідно для державної реєстрації смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Горлівка Донецької області.

Заявник у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримала та просила задовольнити.

В судове засідання представник заінтересованої особи - Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, просили рішення прийняти згідно чинного законодавства.

В судове засідання представник заінтересованої особи Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецькій області не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника.

З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що « ОСОБА_1 » народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_3 », що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 22 лютого 1961 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження був складений відповідний запис за № 18 (свідоцтво складено російською мовою).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 18 жовтня 1975 року відділом РАЦС м.Горлівка Донецької області « ОСОБА_6 », ІНФОРМАЦІЯ_5 , 18 жовтня 1975 року зареєстрував шлюб з « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_6 , після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_1 », про що в книзі реєстрації про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 1423 (свідоцтво складено російською мовою).

Відповідно до довідки від 04.09.2017 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 829 та довідки про причину смерті (до форми № 106/у №829), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Горлівка Донецької області, причина смерті - гостра серцево-судинна недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз.

Також заявником для підтвердження факту смерті були надані договор - заказ на проведення та поховання ОСОБА_3 , договор -заявка ритуальних послуг, акт прийому - передачі наданих послуг від 06.04.2019 року, фотокопії з місця поховання.

Заявник звернулася до Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, листом від 23.04.2019 року були надані роз`яснення щодо виконання умов для реєстрації смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Горлівка Донецької області.

Згідно з 1 п.1, п.3 Наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області - Луганська область, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території Донецька область, Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території.

Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст.ст.315, 317 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхнім представником до суду за межами такої території.

Пунктом 18 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Підпунктом «ґ» п. 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Крім того, відповідно п.2 ч.1ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

У абзаці першому п. 13 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення про те, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини.

З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 263, 265, 268, 293, 294, 315, 317, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану, Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецькій області про встановлення факту смерті, задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженки м.Горлівка Донецької області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Горлівка Донецької області, держава Україна.

Рішення відповідно до ст.317 ч.5 ЦПК України, підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.М.Погрібна