Справа 431/4035/18
Провадження 2/431/420/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

судді Воронкіна О.А.,

за участі секретаря Савкової Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Старобільського районного суду Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування свого позову посилається на те, що 30.07.2018 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги (цесії), за договором поруки № 2398/2. За цим договором цесіонарій набуває право вимагати від боржників належного виконання наступних зобов`язань: повернути кошти, одержані в рахунок кредитного договору № 2398 від 30.08.2012 року, повернути нараховані відсотки за користування кредитними коштами та виконати свої зобов`язання у повному обсязі, передбачені договором, укладеного між цементом і боржником. Бути стороною (Позивачем) у судовому розгляді про стягнення заборгованості за Договором. Належним чином виконувати процесуальні вимоги. Брати участь в якості Стягувана в виконавчому провадженні.

30.08.2012 року між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» (далі - Позивач) та ОСОБА_3 (далі - Боржник) був укладений кредитний договір № 2398 (Далі - Кредитний договір), згідно якого Позивач надав кредит у розмірі 5200,00 грн. на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п.3.1 становить 70 % річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 24 фактичних місяців від дати отримання боржником кредиту та діє до повного виконання зобов`язань Боржником. Цього ж дня між КС, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 2398/2 відповідно до якого ОСОБА_2 взяла на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями Боржника, що випливають з кредитного договору.

Строк дії договору поруки 2398/2 до 30.08.2017 року.

При складанні договору поруки ОСОБА_2 була попереджена про солідарну відповідальність з Боржником, яку вона несе в разі неналежного виконання умов Кредитного договору, та повідомлено про істотні умови Кредитного договору.

За згодою сторін (п.3.3 Кредитного договору та Додаток №1 до Кредитного договору) було складено графік погашення кредиту, згідно з яким Боржник зобов`язувався до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит.

Однак, незважаючи на прийняті зобов`язання, Боржник порушив графік сплати кредиту, не сплатив кредит та відсотки. Станом на 30.08.2017 року сума боргу за кредитним договором становить 7445,93 грн. Тому, просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 на її користь заборгованість за договорами поруки № 2398/2 у розмірі 7430,93 грн.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема договорів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

30.08.2012 року між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» (далі - Позивач) та ОСОБА_3 (далі - Боржник) був укладений кредитний договір № 2398 (Далі - Кредитний договір), згідно якого Позивач надав кредит у розмірі 5200,00 грн. на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п.3.1 становить 70 % річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 24 фактичних місяців від дати отримання боржником кредиту та діє до повного виконання зобов`язань Боржником. Цього ж дня між КС, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 2398/2 відповідно до якого ОСОБА_2 взяла на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями Боржника, що випливають з кредитного договору.

Строк дії договору поруки 2398/2 до 30.08.2017 року.

При складанні договору поруки ОСОБА_2 була попереджена про солідарну відповідальність з Боржником, яку вона несе в разі неналежного виконання умов Кредитного договору, та повідомлено про істотні умови Кредитного договору.

За згодою сторін (п.3.3 Кредитного договору та Додаток №1 до Кредитного договору) було складено графік погашення кредиту, згідно з яким Боржник зобов`язувався до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит.

Однак, незважаючи на прийняті зобов`язання, Боржник порушив графік сплати кредиту, не сплатив кредит та відсотки. Станом на 30.08.2017 року сума боргу за кредитним договором становить 7445,93 грн.

30.07.2018 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги (цесії), за договорами поруки № 2398/2. За цим договором цесіонарій набуває право вимагати від боржників належного виконання наступних зобов`язань: повернути кошти, одержані в рахунок кредитного договору № 2398 від 30.08.2012 року, повернути нараховані відсотки за користування кредитними коштами та виконати свої зобов`язання у повному обсязі, передбачені договором, укладеного між цементом і боржником. Бути стороною (Позивачем) у судовому розгляді про стягнення заборгованості за Договором. Належним чином виконувати процесуальні вимоги. Брати участь в якості Стягувана в виконавчому провадженні.

Відповідно до п.1 договору відступлення права вимоги №1.8 від 30.07.2018 року, в порядку та на умовах, визначених цим договором, цедент КС «Імперіал ЛТД» передає цесіонарієві ОСОБА_1 , а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за договорами поруки 2398/2 від 30.08.2012 року, укладеного між цедентом і ОСОБА_2 . Згідно п.6 вказаного договору, до цесіонарія переходять права, які забезпечують зобов`язання боржника.

У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» від 20.12.2001 року, кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» від 20.12.2001 року, кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Пунктом 11 ч.1 ст. 21 вказаного Закону України «Про кредитні спілки» від 20.12.2001 року, врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої Законом, не допускається.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Як вбачається з встановлених судом обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

Аналогічна позиція вже висловлювалась Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року (справа № 909/968/16).

Крім того, з правової позиції, щодо відступлення права вимоги за кредитним договором за участю кредитних спілок, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року (справа № 465/646/11), вбачається необхідність відступити від висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року (№6-59цс15) та від 12 вересня 2015 року (№6-667цс15).

Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що договір відступлення права вимоги №1.8 від 30.07.2018 року, укладений між КС «Імперіал ЛТД» та позивачкою ОСОБА_1 , не може бути підставою для правонаступництва позивачкою ОСОБА_1 прав кредитора у зобов`язаннях щодо відповідача ОСОБА_2 перед КС «Імперіал ЛТД» за договором поруки № 2398/2 від 30.08.2012 року, як такий що суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі ст.ст. 11-13, 247, 258, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 509, 510, 512, 526, 1054 ЦК України, Закону України «Про кредитні спілки», суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Старобільський районний суд шляхом подачі скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Воронкін О.А.