Ухвала

04 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 195/1692/18

провадження № 61-17660ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 грудня 2017 року в смт Томаківка відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Мітсубіші», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння, автомобіля марки «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, автомобіля «ІЖ», державний номерний знак НОМЕР_3, автомобіля «ДЕУ», державний номерний знак НОМЕР_4.

Постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтями 124, 130 КУпАП.

Автомобіль «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2, було застраховано фермерським господарством «Пальця О. О.» у ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 3111/205/006958 від 08 листопада 2017 року.

ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплату, на підставі звіту експерта, рахунку-фактури та страхового акту № 36705/1 страхового відшкодування в сумі 309 052,77 грн.

Страхове відшкодування було перераховане, згідно заяви страхувальника про перерахунок коштів на його рахунок.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 309 052,77 грн.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2019 року позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2019 року стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 витрати за надання правової допомоги в сумі 5 300,00 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2019 року та додаткове рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2019 року скасовано, позов ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 309 052,77 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» судовий збір у сумі 11 589,50 грн.

25 вересня 2019 року ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_1, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року в указаній вище справі.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справинезначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено що з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв'язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом позову у цій справі є вимога про відшкодування матеріальної шкоди. Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2019 року не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн х 500 = 960 500, 00 грн) та становить 309 052,77 грн. Справа є незначної складності, ціна позову не перевищує п'ятсотрозмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов'язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов'язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувана ОСОБА_1 постанова Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року ухвалена у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький