ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 643/16397/16-ц

Провадження № 22-ц/818/1707/19

23 травня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Тичкової О.Ю., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2 ;

відповідач - Моторне (транспортне) страхове бюро України,

розглянув в порядку спрощеного апеляційного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргуМоторного (транспортного) страхового бюро України

на заочне рішення Московського районного суду міста Харкова від 20 липня 2017 року (суддя Майстренко О.М.)

по справі за позовом ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення суми страхового відшкодування,-

встановив:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення суми страхового відшкодування.

В обґрунтування позову посилався на те, що 24.03.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль марки МG 550, держ. № НОМЕР_1 під керуванням позивача. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 28.04.2016 року у скоєнні ДТП визнано винною ОСОБА_3 , водія автомобіля марки «Subaru», держ. номер НОМЕР_2 . На місці ДТП працівниками патрульної поліції м. Харкова складено та видано довідку про пошкодження автомобіля. Оскільки відповідальність заподіювача шкоди не застрахована, позивачем було подано повідомлення про ДТП та надано документи до Моторного (транспортного) страхового бюро України. Представником МТСБУ проведено огляд автомобіля позивача, після чого представник повідомив, що він направив фотокартки автомобіля до головного офісу у м. Києві для визначення суми страхової компенсації. Позивачем подано заяву на виплату страхового відшкодування, однак МТСБУ так і не здійснило відшкодування у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

В судове засідання відповідач не з`явився.

Заочним рішенням Московського районного суду міста Харкова від 20.07.2017 року позов задоволено. Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 22054 гривень. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати за постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що цивільно - правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_3 застрахована в ПАТ «СК «Україна». Відповідно до ст.41.1.п. «а» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує шкоду, завдану ТЗ, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а тому підстав для задоволення позову немає.

Правом на надання відзиву позивач не скористався.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в повній мірі не відповідає.

Матеріалами справи встановлено, що 24.03.2016 року в районі перехрестя вул. Балканської та Салтівське шосе м. Харкові сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Subaru» держ. номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля МG 550, держ. номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 ..

ПостановоюМосковського районного суду м. Харкова від 28.04.2016 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Згідно звіту №16/04-А105 ТОВ «Незалежна експертна компанія» про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля «МG-550» держ. номер НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП від 27.04.2016 року, розмір майнової шкоди складає 22054,51 гривень.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , особи винної у ДТП не була застрахована, а тому відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» завдана в результаті ДТП шкода відшкодовується на умовах, визначених цим Законом за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

Проте колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

За вимогами статті 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/5660601, цивільно правова відповідальність власника автомобіля «Subaru» держ. номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 була застрахована в ПАТ «СК «Україна» з терміном дії з 01.07.2015 року по 30.06.2016 року.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Виходячи з цього, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Відповідно до ст. 18 ч.2 ЗУ «Про страхування» факт укладення договору страхування посвідчується полісом, що є формою договору страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, страховий ліміт згідно з полісом № АІ/5660601 від 30.06.2015 року, яким застраховано відповідальність ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, становить 50 000 гривень.

Крім того, вмотивованого рішення ПАТ «СК «Україна» про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, завдану ОСОБА_2 внаслідок ДТП 24.03.2016 року матеріали справи не містять та сторонами суду не надано.

Статтею 204 ЦК України зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо його не визнано судом недійсним.

Відповідно до ст. 998 ЦК України та ст. 29 ЗУ «Про страхування» договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках встановлених ЦК України, тобто договір страхування посвідчений полісом є чинним, до того часу, поки його не буде визнано судом недійсним.

Пунктом п.2.1.2. Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховики-члени МТСБУ в обов`язковому порядку здійснюють збір та постачання до бази даних МТСБУ такої інформації за формою, встановленою додатком 1 до цього положення відомості про укладені та достроково припинені внутрішні договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та видані до них спецзнаки.

Тому невнесення ПАТ «СК «Україна» інформації про використання полісу до Централізованої бази страхових полісів, що є її обов`язком відповідно до п.2.1.2. Положення, або внесення в Централізовану базу страхових полісів неправдивої інформації не свідчить про не укладання договору, оскільки факт укладання договору страхування посвідчено полісом № АІ/5660601, що відповідно до закону є формою договору страхування.

Посилання позивача, що ПАТ «СК «Україна» з 01.07.2015 року позбавлена права укладати страхові поліси, а страховий поліс, виданий ПАТ «СК «Україна» саме 01.07.2015 року, судовою колегією не приймаються, оскільки з п. 12 полісу вбачається, що його було укладено 30.06.2015 року, та саме в цей день сплачено страхову премію (п.10полісу), а датою початку його дії визначено 01.07.2015 року, що не свідчить про його недійсність чи нікчемність полісу, оскільки його укладено 30.06.2015 року до дати 01.07.2015 року з якої ПАТ «СК «Україна» позбавлено права укладати страхові поліси.

Статтею 52.3 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страховик, членство якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Зважаючи на те, що відсутні дані про ліквідацію ПАТ «СК «Україна», саме це товариство має відшкодовувати страхове відшкодування позивачу.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Моторним (транспортним) страховим бюро України сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2643 гривень.

З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, вказана сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення з позивача ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України - задовольнити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 20 липня 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення суми страхового відшкодування - залишити беззадоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серія НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України() судовий збір у розмірі 2643 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

О.Ю.Тичкова