ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року м. Київ

справа № 753/12659/17

провадження № 22-ц/824/5934/19

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Ярмак О.В.

сторони :

позивач - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (відповідач за зустрічним позовом

відповідачі - ОСОБА_1 (позивач за зустрічним позовом), ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року у складі судді Коренюк А.М., повний текст складений 07.12.2018 року,

встановив:

У липні 2017 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що між Банком та ОСОБА_1 . 03 квітня 2008 року був укладений кредитний договір № 700004529 за умовами якого ОСОБА_1 отримав цільовий кредит в сумі 11 881,19 доларів США, зі сплатою 13,5% річних за користування кредитом для придбання транспортного засобу - автомобіля згідно з договором купівлі-продажу від 21 березня 2008 року, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів - 03 квітня 2015 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 03 квітня 2008 року укладено договір поруки № 700004529-П, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язувалась солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування та штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі.

Позивач Банк, посилаючись на те, що відповідач не виконав належним чином умови договору, у зв`язку з чим, станом на 04 березня 2017 року, у останнього перед Банком утворилась заборгованість у сумі 1 404,87 доларів США, яка складається з простроченої заборгованість за кредитом у розмірі 1 014 доларів 27 центів США та заборгованості за відсотками у розмірі 390,60 доларів США, просив стягнути солідарно з відповідачів ці кошти.

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання зобов`язання за договором припиненим внаслідок його виконання.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що ним, як позичальником сплачена вся сума коштів, яка надавалась у якості кредиту, й за його особистими розрахунками він має переплату. Вважає, що виконання зобов`язання належним чином є підставою для припинення таких зобов`язань, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 1 404, 27 доларів США заборгованості за кредитним договором та 1 600 грн. судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_1 таОСОБА_2 просять скасувати рішення суду першої інстанції через порушення судом норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову, а вимоги за зустрічним позовом задовольнити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначили, що Банком в односторонньому порядку, безпідставно було збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 13,5% на 16,5%, у зв`язку з чим вони і заперечують виникнення заборгованості. Крім того, зазначили, що ПАТ «Альфа-Банк» вже звертався до відповідачів з позовними вимогами про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором і йому було відмовлено.

В суді апеляційної інстанції відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скаргу підтримали, просив її задовольнити.

ПАТ «Альфа-Банк» будучи належним чином повідомлений про час розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, до суду свого представника не направив, причин неявки не повідомив, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

За правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості умов договору, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Відповідно до вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 03 квітня 2008 року був укладений кредитний договір № 700004529 за умовами якого ОСОБА_1 отримав цільовий кредит в сумі 11 881 доларів 19 центів США, зі сплатою 13,5% (відсотків) річних за користування кредитом для придбання транспортного засобу - автомобіля згідно з договором купівлі-продажу від 21 березня 2008 року, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів - 03 квітня 2015 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів (а.с. 5, 6-7, 8-9, 10, 12-15, 18).

Відповідно до п.6.2 Розділу 2 договору, Банк має право змінити розмір процентів за користування кредитом в разі зміни ситуації на світових фінансових ринках абро на фінансовому ринку України, облікової ставки НБУ, індексу інфляції, тощо. При цьому сторони погодили, що оновлений розрахунок сукупної вартості кредиту та графік платежів по кредиту, який скасовує попередній і стає невід'ємною частиною кредитного договору, позичальник отримує в Банку самостійно (а.с.9).

В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 03 квітня 2008 року укладено договір поруки № 700004529-П, за умовами якого ОСОБА_2 зобов'язалась солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування та штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі (а.с.11, 16-17).

Задовольняючи первісні позовні вимоги та відмовляючи у зустрічному позові, суд першої інстанції виходив з того, щостаном на 04 березня 2017 року загальна заборгованість відповідача перед банком становить 1 014 доларів 27 центів США, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом - 1014 доларів 27 центів США та заборгованості за відсотками - 390 доларів 60 центів США, що спростовує доводи позивача за зустрічним позовом про відсутність такої заборгованості, що є підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову про визнання зобов`язання припиненим.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки наявна заборгованість за договором, тому відсутні підстави вважати зобов`язання припиненим.

Так, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що коли він дізнався про збільшення відсотків, 01.07.2011 року він звернувся до Банку з листом, де просив повідомити про обставини зміни процентної ставки. Після отримання відповіді від Банку з посиланням на застосування п.6.2 кредитного договору, позивач вважав що оскільки він не отримував жодного повідомлення про зміну процентної ставки, то залишився чинним графік платежів, який він отримав під час підписання договору, з процентною ставкою 13,5 % і за цим графіком він повністю сплатив кредитні кошти.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримавши кредитні кошти, повертав їх і після того, як 01.09.2008 року відсоткова ставка за користування кредитом була збільшена з 13,5 % до 16,5 %. При цьому з вимогами до Банку про визнання незаконними їх дій, позивачі за зустрічним позовом не зверталися, таким чином, останні своєю поведінкою підтвердили фактичне виконання кредитного договору на умовах коли відсоткова ставка була збільшена до 16,5 %.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не отримував жодного повідомлення про зміну процентної ставки, судова колегія вважає безпідставними, оскільки як вбачається з його пояснень, ще в 2011 році він дізнався про зміну відсоткової ставки, проте не скористався умовами договору, якими сторони погодили, що оновлений розрахунок сукупної вартості кредиту та графік платежів по кредиту, який скасовує попередній і стає невід`ємною частиною кредитного договору, позичальник отримує в Банку самостійно.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що відповідач ОСОБА_1 не повернув кредитні кошти в повному обсязі, тому позивач має право вимагати стягнення з відповідачів солідарно коштів, нарахованих згідно з умовами кредитного договору та судові витрати.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вимоги банку про стягнення із відповідачів процентів підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами (ч.1). Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ч.2).

Таким чином, судом першої інстанції не враховано, що строк дії кредитного договору закінчився 03 квітня 2015 року, при цьому заборгованість по відсотках, розрахована Банком на умовах договору станом на 04.03.2017 року, коли такі умови договору припинили свою дію.

За таких обставин, судова колегія вважає що вимоги Банку підлягають задоволенню частково, в межах строку дії договору до 03.04.2015 року, тобто згідно розрахунку наданого Банком, підлягають стягненню заборгованість за тілом кредитом у розмірі 1014,27 доларів США, та заборгованості за відсотками у розмірі 69,75 доларів США (а.с.19).

Інші сума відсотків нарахована Банком за умовами договору, проте розраховані після спливу строку дії договору, на думку судової колегії задоволенню не підлягають оскільки 03.04.2015 року настав строк для повернення кредитних коштів, тому в даному випадку в разі прострочення виконання грошового зобов`язання, повинні застосовуватися положення ст. 625 ЦК України щодо стягнення з боржників трьох відсотків річних від простроченої суми. Однак, з такими позовними вимогами Банк не звертався.

Доводи апелянтів у скарзі про те, що рішенням від 11.12.2015 року у задоволенні позову Банку було відмовлено, тому порушено правило преюдиційності, не можуть бути взяті до уваги, оскільки у справі за позовом Банку, поданим у 2015 році, обставини, що розглядалися, є інакшими, ніж установлені під час розгляду даної справи, зокрема був інший розмір заборгованості і суд, відмовляючи в позові виходив з того, що наданих позивачем письмових доказів недостатньо для перевірки правильності нарахування, визначеної у позові сумі заборгованості, тому дану справу вирішено відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає дану справу.

За таких обставин, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року підлягає зміні в частині розміру стягнутої кредитної заборгованості та судового збору.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, відповідно змінює розподіл судових витрат, тому з відповідачів на користь ПАТ «Альфа-Банк» підлягають стягненню судові витрати по 342 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року змінити в частині розміру стягнутої кредитної заборгованості та судового збору.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» () заборгованість за кредитом у розмірі 1014 (одна тисяча чотирнадцять) доларів 27 (двадцять сім) центів США, та заборгованість по відсоткам у розмірі 69 (шістдесят дев`ять) доларів 75 (сімдесят п`ять) центів США.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ), з кожного на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» () судові витрати по 342 (триста сорок дві) гривні.

В решті рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :