Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3806/18 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №278/3806/18 за позовом ОСОБА_1 до Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2019 року, яке ухвалене під головуванням судді Зубчук І.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області та ОСОБА_2 . Просила встановити факт, що вона є онукою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , та визначити їй додатковий строк в один місяць для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті баби, визнавши причину пропуску строку звернення поважною. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла її бабуся - ОСОБА_3 . Після смерті баби відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки загальною площею 2,8479 га з кадастровим номером НОМЕР_1 і цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Тетерівської (до утворення ОТГ - Денишівської) сільської ради Житомирського району та області. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті баби є її мати - ОСОБА_2 , тобто донька спадкодавця. Мати на час смерті баби з останньою не проживала та у шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звернулася через відсутність правовстановлюючих документів на будинок та коштів, щоб визнавати право власності на спадкове майно в судовому порядку. Вона є спадкоємцем наступної черги за законом та у листопаді 2018 року звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але постановою приватного нотаріуса від 21 листопада 2018 року №955/02-31 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом із двох підстав: у зв`язку з тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини та родинні стосунки потребують встановлення у судовому порядку. Вважає, що поважною причиною пропуску строку для прийняття і оформлення права на нерухоме спадкове майно є те, що за наявності спадкоємця першої черги, яким вона не є, не мала права звертатися у шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Хоча ОСОБА_2 вважається такою, що не прийняла спадщину, але разом із тим, на думку позивача, відповідач права на спадщину не втратила, бо ст.1297 ЦК України не передбачає наслідків для спадкоємця у разі його не звернення за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2019 року провадження у справі в частині позовних вимог про встановлення факту родинних відносин закрито (а.с.36-37). Ухвала підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Тетерівської сільської ради Житомирського району та області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовну вимогу про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити. Вважає, що суд не врахував тієї обставини, що за законом ОСОБА_2 спадкоємець першої черги, а вона спадкоємець п`ятої черги. ОСОБА_2 після смерті своєї матері із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася, а тому спадкова справа не заводилася та коло спадкоємців не визначалося. На думку скаржника, наразі її мати право на прийняття спадщини не втратила, оскільки донині у будь-якій час має право звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і оформлення спадкових прав та подати позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі його пропуску з поважних причин. За таких обставин на переконання апелянта, суд не може встановити факт неприйняття або відмови її матері від спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , оскільки спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття, незалежно від часу прийняття спадщини. Вона належить до спадкоємців п`ятої черги, а тому не могла знати, чи мати прийняла спадщину після смерті бабусі та чи заведена спадкова справа. Суд не взяв до уваги, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 заведена за її заявою у 2018 році та шість із половиною років спадкова справа не заводилася та коло спадкоємців не з`ясовувалося.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що є часом відкриття спадщини за положеннями ст.1220 ЦК України та виникнення права на спадкування за приписами частини третьої ст.1223 ЦК України (а.с.12).

Відповідно до виписки Тетерівської сільської ради від 05 листопада 2018 року №2109 житловий будинок АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3 згідно з записами із погосподарської книги за 2016-2013 роки (а.с.15). Також державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 підтверджується, що на момент відкриття спадщини ОСОБА_3 належала на праві власності земельна ділянка площею 2,8479 га з кадастровим номером НОМЕР_1 і цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Тетерівської (до утворення ОТГ - Денишівської) сільської ради Житомирського району та області (а.с.16).

Спадкодавець проживала і була зареєстрована за адресою вищевказаного житлового будинку. На час відкриття спадщини постійно разом із ОСОБА_3 ніхто не проживав та не був зареєстрований, що слідує зі змісту довідки органу місцевого самоврядування (а.с.13).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (зі змісту частини першої ст.1269 ЦК України).

Спадкова справа №20/2018 по факту смерті ОСОБА_3 заведена приватним нотаріусом у 2018 році, оскільки 21 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (а.с.50-51).

Раніше спадкова справа по факту смерті ОСОБА_3 не заводилася, що доводиться інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.52).

Постановою приватного нотаріуса від 21 листопада 2018 року №955/02-31 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку з тих підстав, що вона вважається такою, що спадщину не прийняла та у судовому порядку потребує встановлення факт родинних відносин (а.с.17).

У матеріалах справи відсутні докази того, що на випадок своєї смерті спадкодавець зробила особисте розпорядження. Отже, спадкування здійснюється за законом, оскільки не доведено існування чинного заповіту.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (зміст ст.1258 ЦК України).

Так, у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця, а у п`яту чергу закликаються до спадкування інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення (зміст ст.ст.1261,1265 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша ст.1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

ОСОБА_3 , 1925 року народження, уродженка с. Улянівка Житомирського району та області, 19 травня 1967 року одружилася із ОСОБА_5 та після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_3 », що доводиться свідоцтвом про одруження (а.с.7). У подружжя ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_2 в с. Улянівка Житомирського району та області, що слідує із свідоцтва про народження (а.с.8). Отже, батьками матері позивача записані: ОСОБА_5 (батько) та « ОСОБА_3 » (мати), до реєстрації шлюбу « ОСОБА_3 ». Мати позивача ОСОБА_2 10 жовтня 1987 року уклала шлюб із ОСОБА_10 та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_2 » (а.с.9).

Отож, донька ОСОБА_3 ОСОБА_2 , на час відкриття спадщини із матір`ю постійно не проживала та заяви про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги, до уповноважених органів у строк шість місяців, який почав перебіг з наступного дня після смерті спадкодавця (з 01 квітня 2012 року + шість місяців = до 01 жовтня 2012 року), не подала, а відтак за приписами частини першої ст.1272 ЦК України вона вважається такою, що спадщину після смерті матері не прийняла. Мати позивача пропустила строк для прийняття спадщини після смерті своєї матері. Доказів того, що у судовому порядку матері позивача був визначений додатковий строк для прийняття спадщини матеріали справи не містять, а судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину нерозривно пов`язується з її прийняттям, то доводи апеляційної скарги відносно того, що нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання обов`язку спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно є передчасними для розгляду даного спору, оскільки праву отримати свідоцтво на нерухоме майно в порядку спадкування передує право прийняття спадщини, яке може бути реалізовано шляхом подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк до уповноваженого органу, у разі, якщо спадкоємець постійно не проживав із спадкодавцям на час смерті останнього та не був малолітнім, неповнолітнім, недієздатним, а також особою, цивільна дієздатність якої обмежена.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини не виключає необхідності її прийняття, а сам постулат судом не заперечується.

ОСОБА_12 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.10). Її батьками у свідоцтві про народження записані: ОСОБА_10 (батько) та ОСОБА_2 (мати). У травні 2008 року ОСОБА_1 одружилася з ОСОБА_13 та після реєстрації шлюбу прізвище дружини - « ОСОБА_1 » (а.с.11).

Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від спадщини іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців (частина друга ст.1270 ЦК України).

Позивач на час відкриття спадщини досягла віку 23 років та мала власну сім`ю. Постійно із спадкодавцем не проживала. Останнім днем для прийняття спадщини ОСОБА_2 шляхом подання заяви про прийняття спадщини до уповноважених органів було 01 жовтня 2012 року. Отже, строк для прийняття спадщини позивачем, почав перебіг з 02 жовтня 2012 року та останнім днем було 02 січня 2013 року (02 жовтня 2012 року +3 місяці), але ОСОБА_1 , як спадкоємець п`ятої черги, звернулася до нотаріальної контори 21 листопада 2018 року, подавши заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Окрім спадкоємців першої черги спадкоємців попередніх черг перед п`ятою не встановлено.

За позовом спадкодавця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частини третя ст.1272 ЦК України).

Сама по собі наявність спадкоємця першої черги не є з огляду на вищевикладене достатньою підставою для надання додаткового строку для прийняття спадщини. Суду не надано належних та допустимих доказів того, що існували об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для подання ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини до уповноважених органів у період з 02 жовтня 2012 року до 02 січня 2013 року. Ніщо не заважало останній у цей період звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті баби та з`ясувати питання, чи звернулася із заявою про прийняття спадщини спадкоємець першої черги, тобто її мати, а також чи відкрита спадкової справи після смерті баби. Натомість остання подала заяву про оформлення спадщини, а не про її прийняття, що не є тотожними поняттями, та лише у 2018 році вирішила поцікавитися спадщиною, тобто майже через шість років. Не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, невизначеність між спадкоємцями з приводу того, хто буде приймати спадщину тощо.

Отже, існування для позивача об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання нею заяви про прийняття спадщини у передбачений Законом період матеріалами справи не встановлено, а відтак поважних причин для надання додаткового строку для прийняття спадщини немає.

Суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, що відповідач приписам ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 27 травня 2019 року.