Справа № 323/963/17
Провадження № 2/323/173/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2019 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючої судді - Гуцал О.П.,
за участі: секретаря судового засідання - Тахтаул А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, ОСОБА_6 , треті особи - Оріхівська районна державна адміністрація Запорізької області, ФГ «Логос», про скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, ОСОБА_6 , треті особи: Оріхівська районна державна адміністрація Запорізької області, Фермерське господарство «Логос», про скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акту. На обґрунтування позовних вимог зазначали, що вони, як члени колишнього КСП «Восток», мають право на виділення земельних ділянок (паїв) з цільовим призначенням «сіножаті». У березні 2017 року їм стало відомо, що рішенням Білогір`ївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 25 лютого 2000 року № 4 частина земель КСП «Восток», площею 46,5 га, була передана у постійне користування ФГ « Логос ». На підставі зазначеного рішення голові цього фермерського господарства ОСОБА_6 видано державний акт серії НОМЕР_1 на право постійного користування землею. Враховуючи, що рішення про надання земельної ділянки у постійне користування ФГ «Логос» було прийнято в порушення вимог діючого на той час земельного законодавства, оскільки рішення Білогір`ївською сільською радою Оріхівського району Запорізької області про вилучення спірної земельної ділянки з власності КСП «Восток» не приймалось, та зважаючи на те, що державний акт на право постійного користування землею був виданий на ім`я ОСОБА_6 , а не ФГ «Логос», позивачі просили скасувати пункт 6 рішення Білогір`ївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області дев`ятої (позачергової) сесії двадцять третього скликання від 25 лютого 2000 року № 4 щодо надання ФГ «Логос» на умовах постійного користування земельної ділянки, площею 46,5 га, із покращених сіножатей для ведення сільськогосподарського виробництва, визнати недійним та скасувати державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 від 09 березня 2000 року, виданий на ім`я ОСОБА_6

Справа розглядається судом вдруге, після скасування Верховним Судом рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 19 жовтня 2017 року та постанови Апеляційного суду Запорізької області від 14 лютого 2018 року, та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 17.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 11.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 , який є одночасно представником третьої особи ФГ «Логос» заперечував проти позовних вимог, зазначивши, що спірна земельна ділянка була вилучена із земель КСП «Восток» та пайщикам було надано інші земельні ділянки за рахунок земель запасу. Також вказав, що вказана земельна ділянка була в непридатному для обробітку стані, а він за час користування цією землею покращив стан землі. Вважає, що виданий державний акт на право постійного користування земельною ділянкою видавався законно. Просив відмовити у позові.

Представник відповідача ОСОБА_6 та третьої особи ФГ «Логос» заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні.

Представник Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, який є головою вказаної сільської ради, позовні вимоги визнав, зазначивши, що при обєднанні територіальних громад Білогір`ївська сільська рада ввійшла до складу Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області. В сільській раді відсутні будь-які документи з приводу розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФГ «Логос».

Представник третьої особи Оріхівської райдержадміністрації Запорізької області залишив вирішення позовних вимог на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи всі надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступне. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є членами колишнього КСП «Восток», що підтверджується сертифікатами на право на земельну частку (пай) (т.1, а.с.12, 13, 15).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є спадкоємцями ОСОБА_8 , яка була членом колишнього КСП «Восток», що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) (т.1, а.с.14).

У квітні 2016 року загальними зборами власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Восток» прийнято рішення про закінчення проведення процедури розпаювання земель колишнього КСП «Восток», площею 482,4 га, з цільовим призначенням «сіножаті» (т.1, а.с.18).

З повідомлення ПП «Землевпорядник-Плюс» від 16.03.2017 року позивачам стало відомо, що частина земель, а саме 46,5 га, за цільовими призначенням «сіножаті», що відображена на план-схемі земель колишнього КСП «Восток», була передана у постійне користування ФГ «Логос» на підставі рішення Білогір`ївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 25 лютого 2000 року № 4, на підставі якого ОСОБА_6 отримав державний акт серії НОМЕР_1 від 09 березня 2000 року на право постійного користування землею, площею 46,5 га.

Правовідносини на час прийняття Білогір`ївською сільською радою Оріхівського району Запорізької області рішення про надання землі у постійне користування ФГ «Логос» та видачі ОСОБА_6 державного акту на право постійного користування спірною земельною ділянкою склалися у 2000 році, та регулювалися чинними на час їх виникнення нормами Земельного Кодексу України 1990 року, а тому при вирішенні даної справи підлягає застосуванню Земельний Кодекс України 1990 року у відповідній редакції.

Вказане також підтверджується і постановою Верховного суду від 10.10.2018 року, постановленій у даній справі.

Частиною першою статті 19 ЗК України 1990 року передбачено, що сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства, тощо.

Відповідно до положень частини 1 статті 22 ЗК України 1990 року право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Згідно статті 23 ЗК України 1990 року право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Передача у власність громадян земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні інших громадян чи юридичних осіб, провадиться місцевими Радами народних депутатів після вилучення (викупу) їх у порядку встановленому статтями 31, 32 цього Кодексу (частина 7 статті 17 ЗК України 1990 року).

Частина перша стаття 31 ЗК України 1990 року містила імперативну норму про те, що вилучення (викуп) земельної ділянки з метою передачі її у власність або надання у користування громадянам, підприємствам, установам, організаціям провадиться за згодою власника землі і землекористувачів на підставі рішення Верховної Ради України, місцевих Рад народних депутатів.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 51 ЗК України 1990 року, заяву громадянина про передачу земельної ділянки у власність або надання в користування відповідна Рада народних депутатів розглядає у місячний строк, і у разі згоди замовляє за рахунок Українського державного фонду підтримки селянських (фермерських) господарств державній землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з власниками землі або землекористувачами, районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами і органом архітектури.

Відповідно до частин першої та третьої статті 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у постійне або тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, а право тимчасового користування, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором.

Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 4 травня 1999 року (далі: інструкція), встановлює:

- право власності на землю і право постійного користування землею посвідчується державним актом: на право приватної власності на землю; на право колективної власності на землю; на право власності на землю; на право постійного користування землею (п.1.1.);

- державний акт на право постійного користування землею видається на підставі рішення Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради (п.1.4);

- складання державного акта на право постійного користування землею, проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки (п.1.12);

- технічна документація зі складання державного акта на право постійного користування землею включає: виписку з рішення відповідної ради або державної адміністрації про передачу у власність земельної ділянки; заяву власника землі або землекористувача про складання державного акта; технічне завдання на розробку технічної документації зі складання державного акта; висновок державного органу земельних ресурсів Держкомзему України про наявні обмеження на використання земельної ділянки; висновок органу у справах будівництва і архітектури про наявні обмеження на використання земельної ділянки; журнал польових вимірювань; кадастровий план земельної ділянки, складений за результатами зйомки; збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів; відомість обчислення площі земельної ділянки; відомість обробки теодолітного ходута вирахування координат поворотних точок меж земельної ділянки; експлікація земельних угідь згідно з формою 6-зем (п.1.16);

- кадастровий план земельної ділянки складається в масштабі, який забезпечує чітке зображення всіх елементів і написів. На план наносяться: межі земельної ділянки з описом суміжних землевласників і землекористувачів; поворотні точки меж земельної ділянки; лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки; річки, озера, канали, шляхи, лісосмуги, інші елементи ситуації; межі будинків і споруд, розташованих на земельній ділянці; межі вкраплених земельних ділянок сторонніх землевласників і землекористувачів (додається їх список); межі угідь та зон обмежень щодо використання земельної ділянки (п.2.6);

- державні акти на право постійного користування землею видаються міськими, селищними, сільськими радами (п.3.1);

- державна реєстрація державних актів, що посвідчують право постійного користування землею здійснюється районною, міською, селищною, сільською радою (п.3.3);

- державні акти, що посвідчують право постійного користування землею реєструються у Книзі реєстрації державних актів на право постійного користування землею (громадянами) (п.3.5);

- книги реєстрації державних актів на право постійного користування землею ведуться відповідними радами (п.3.8).

Предметом оскарження в даній справі є пункт 6 рішення Білогір`ївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 25 лютого 2000 року № 4 та державний акт серії НОМЕР_1 на право постійного користування землею, виданий на ім`я ОСОБА_6 згідно до вказаного рішення (т.1, а.с.16, 17).

Вказаним пунктом 6 рішення Білогір`ївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 25 лютого 2000 року № 4 надано згідно ст.51 та 52 Земельного кодексу України фермерському господарству «Логос» на умовах постійного користування земельну ділянку загальною площею 46,5 га покращених сіножатей для ведення сільськогосподарського виробництва.

Відповідачем ОСОБА_6 до матеріалів справи було долучено ще одне рішення Білогір`ївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 25 лютого 2000 року № 4, згідно до якого надано ФГ «Логос» із земель запасу для розширення господарства в постійне користування земельну ділянку загальною площею 46,5 га покращених сіножатей для ведення сільськогосподарського виробництва, доручено інженеру-землевпоряднику відділу земельних ресурсів оформити відповідні документи та внести зміни в кадастрову документацію. Також у вказаному рішенні вказано про прохання районній раді затвердити дане рішення.

Однак будь-яких доказів щодо оформлення землевпорядної документації та затвердження даного рішення районною радою відповідачем не надано.

Крім цього, не зрозуміло чому два рішення Білогір`ївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 25 лютого 2000 року мають один і той же номер, але різний зміст.

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 13 січня 2000 року, відповідно до якого комісія, до складу якої входив і представник КСП «Восток», рекомендувала передати належну КСП «Восток» земельну ділянку ФГ «Логос» на умовах оренди. До вказаного акту наявна схема розміщення ділянки (т.1, а.с.94, 99).

Відповідно до листа ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» № 991 від 21.09.2015 року, вказане державне підприємство виконувало схему поділу земель колишнього КСП «Восток». Також вказано, що існуючих матеріалів, які б відображали збільшення земель запасу та резервного фонду у підприємстві не має (т.2, а.с.246-250).

Аналогічна інформація міститься і в листі вказаного підприємства від 07.02.2018 року №188, в якому додатково вказано, що дане підприємство не виконувало роботи щодо розпаювання земель колишнього КСП «Восток» (т.2, а.с.10).

Згідно до повідомлення Приватного підприємства «Землевпорядник-плюс» від 16 березня 2016 року №29, спірна земельна ділянка знаходиться в колективній власності членів колишнього КСП «Восток».

Згідно до листа Управління Держгеокадастру у Пологівському районі Запорізької області від 16 грудня 2016 року №8-28-0.3-3819/2-16 та листа Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області від 20 грудня 2016 року № 580, спірна земельна ділянка, на яку видано державний акт від

09 березня 2000 року, відповідно до картографічних матеріалів ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» віднесена до земель нерозподілених (не витребуваних) земельних часток паїв в частині сіножатей колишнього КСП «Восток» Білогір`ївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області (т.1, а.с.22, 23).

Листом від 05.09.2016 року № 1896 ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» повідомив, що згідно матеріалів по передачі земель в колективну власність КСП «Восток» надають схему із зазначенням місця розташування сіножатей, переданих в колективну власність колишньому КСП «Восток». Також повідомили, що земельні ділянки відносяться до нерозподілених земельних часток (паїв) колишнього КСП «Восток» (т.1, а.с.90).

Однак згодом листом від 30.07.2018 року № 1376 ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» відкликав лист № 1896 від 05.09.2016 року з додатком, оскільки він є некоректним (таким, який не відповідає дійсності) (т.2, а.с.6)

Згідно до листа Відділу у Оріхівському районі Головного управління Держгеокадастру Запорізької області від 19 жовтня 2017 року № 0-8-0,30-698/109-17, згідно до даних матеріалів по передачі земель в колективну власність КСП «Восток» станом на 1995 рік, земельна ділянка згідно поданого державного акту відноситься до земель колишньої колективної власності. Схема паювання колишнього КСП «Восток» у відділі відсутня. У зв`язку із цим не має можливості об`єктивно визначити до яких саме земель відноситься дана земельна ділянка.

Відділом в Оріхівському районі Головного управління Держгеокадастру Запорізької області в своєму листі від 26.03.2019 року №0-8-0.30-420/109-19 вказано, що у зв`язку із відкликанням ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» листа з картографічними матеріалами № 1896 від 05.09.2016 року, то в відділі відсутні картографічні матеріали, якими можливо користуватись в визначенні статусу запитуваної ділянки. В зв`язку із цим відділ користується при наданні інформації лише документами, які є на зберіганні в відділі, а саме державним актом серії НОМЕР_1 (т.2, а.с.32).

Також Відділ в Оріхівському районі Головного управління Держгеокадастру Запорізької області листом від 15.05.2019 року №0-8-0.30-629/109-19 повідомив, що державний акт на право колективної власності серії НОМЕР_2 був виданий КСП «Восток» 23 січня 1997 року на підставі рішення Оріхівської районної ради народних депутаті від 28.09.1995 року за №167. До даного Акту є додатки: за №1 - Список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства; за №2 - Другі землекористувачі. В плані зовнішніх меж земель, переданих у колективну власність, відображеному у Державному акті на право колективної власності КСП «Восток», землі колективної власності визначені під номером 1 (у відповідності до додатку №2). Згідно опису меж у вказаному Державному акту на право колективної власності КСП «Восток», станом на 23.01.1997 року межа, що зазначена літерами « Г до Д» землі колективної власності КСП «Восток» межують із землями КСП ім. Куйбишева Пологівського району Запорізької області; межа, що зазначена літерами « Д до Е» землі колективної власності КСП «Восток» межують із землями КСП «Нива» Пологівського району Запорізької області. Згідно опису меж, зазначеному у Державному акті на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 , станом на 09.03.2000 року, земельна ділянка площею 46,5 га межує з приватними землями та землями Пологівського району Запорізької області. Враховуючи час видачі вказаних Державних актів та опис меж земельних ділянок, вказаних у цих Актах, можливо зробити висновок, що земельна ділянка площею 46,5 га за Державним актом на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 фактично розташована в межах земельної ділянки за Державним актом на право колективної власності КСП «Восток» серії ЗП №00410, а саме: межі земельної ділянки, визначені літерами «А-В» у Державному акті на право постійного користування землею, фактично є частиною межі земельної ділянки, визначені літерами «Д-Е» в Державному акті на право колективної власності КСП «Восток»; межі земельної ділянки, визначені літерами «Б-В» у Державному акті на право постійного користування землею, фактично є частиною межі земельної ділянки, визначені літерами «Г-Д» у Державному акті на право колективної власності КСП «Восток». До даного листа додано завірену копію Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_2 із додатками.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частинами 1-3 статті 77, частиною другою 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За змістом статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи наведене, на підставі досліджених судом доказів судом встановлено, що спірна земельна ділянка належала до земель колишнього КСП «Восток».

Відповідачем не надано суду доказів щодо дотримання порядку, передбаченого ст.51 Земельного кодексу України 1990 року, щодо надання згоди власника (землекористувача) спірної земельної ділянки на вилучення земельної ділянки, щодо розроблення проекту відведення земельної ділянки та погодження його з власником (користувачем) земельної ділянки і уповноваженими органами державної влади у передбаченому законом порядку.

Судом також береться до уваги, що відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 13 січня 2000 року, відповідно до якого комісія, до складу якої входив і представник КСП «Восток», рекомендувала передати належну КСП «Восток» земельну ділянку ФГ «Логос» на умовах оренди, а не постійного користування.

Крім того, судом встановлено, що і в самому оскаржуваному рішенні і в акті обстеження земельної ділянки від 13 січня 2000 року зазначається, що спірна земельна ділянка площею 46,5 га перебувала у власності колишнього КСП «Восток», проте будь-яких рішень Білогір`ївською сільською радою Оріхівського району Запорізької області по вилученню цієї земельної ділянки із власності КСП «Восток» не приймалося, відповідно до ст.ст. 27, 28 Земельного кодексу України 1990 року.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 6 рішення Білогір`ївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за № 4 від 25.02.2000 року, спірна земельна ділянка площею 46,5 га передається на праві постійного користування фермерському господарству «Логос», тоді як державний акт на право постійного користування землею виданий на ім`я фізичної особи, а саме - ОСОБА_6

Тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, ОСОБА_6 , треті особи - Оріхівська районна державна адміністрація Запорізької області, ФГ «Логос», про скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акту - задовольнити.

Скасувати пункт 6 рішення №4 Білогір`ївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області дев`ятої (позачергової) сесії двадцять третього скликання від 25 лютого 2000 року в частині надання фермерському господарству «Логос» на умовах постійного користування земельної ділянки площею 46,5 га із покращених сіножатей для ведення сільськогосподарського виробництва, як таке що постановлене в порушення чинного законодавства України.

Визнати недійсним та скасувати Державний акт на право постійного користування землею серії І-ЗП за НОМЕР_1 , виданий 09.03.2000 року на ім`я ОСОБА_6 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №1, на підставі рішення Білогір`ївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за № 4 від 25.02.2000 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 27.05.2019 року.

Суддя О.П. Гуцал