Справа № 444/1481/19
Провадження № 2/444/1055/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

18 вересня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мачіха Г. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання (аліментів) неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання (аліментів) неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 липня 2004 року між нею та відповідачем, ОСОБА_2 , було укладено шлюб, який був зареєстрований 27.07.2004 року у Сопошинській сільській раді Жовківського району Львівської області, про що свідчить актовий запис № 2. У шлюбі в них народилося двоє дітей: син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17 листопада 2017 року Жовківським районним судом Львівської області було прийнято рішення про розірвання шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2 протягом тривалого часу ухиляється від покладеного на нього у відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати своїх дітей. Це, зокрема, проявляється у тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а саме на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Інтересами сім`ї ОСОБА_2 не цікавиться. Діти проживають з нею повністю, знаходяться на її утриманні. ОСОБА_2 зароблені кошти використовує у своїх власних цілях.

А тому позивач просить стягувати з ОСОБА_2 , 1982 року народження, кошти (аліменти) на утримання дітей: сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином за фактичною адресою місця проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України більше ніж за десять днів до дати судового засідання. Від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань, відзвиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Ч. 1 ст. 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання , не з`явився в судове засідання повторно без повідомлення причин , що згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подав відзив , а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд приходить до висновку про постановлення заочного рішення у справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З копії рішення Жовківського районного суду Львівської області від 17.11.2017 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, однак такий даним рішенням суду розірвано.

Рішення суду набрало законної сили.

У даному шлюбі в позивача та відповідача народилося двоє дітей: син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке видано Сопошинською сільською радою Жовківського району Львівської області 27.12.2004 року та дочка, ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , яке видано Мацошинською сільською радою Жовківського району Львівської області ІНФОРМАЦІЯ_3 лютого ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батьком дітей є ОСОБА_2 , тобто відповідач по справі, матір`ю- ОСОБА_1 , тобто позивач по справі.

Позивач в позовній заяві зазначає, що діти проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні.

Крім того з довідки № 168, 169, яка видана Мацошинською сільською радою Жовківського району Львівської області 04.06.2019 року, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , має на утриманні двох дітей шкільного віку: сина, ОСОБА_3 , 2004 року народження, дочку, ОСОБА_4 , 2009 року народження.

В той же час відповідач проживає без реєстрації із своєю матір`ю ОСОБА_7 у АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою (аркуш справи 2, 3).

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що діти проживають із матір`ю, тобто позивачем, знаходяться на її утриманні.

Жодних відомостей, що батько дітей будь-яким чином бере участь в їх утриманні немає.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2, 3 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Враховуючи те, що діти знаходяться на утриманні матері, доказів про те, що відповідач будь-яких способом бере участь в утриманні своїх дітей немає, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти в примусовому порядку.

При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо.

Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи.

Враховуючи молодий вік відповідача, відсутність ознак непрацездатності, суд приходить до висновку про можливість виконання відповідачем обов`язків по утриманню дітей, що передбачено чинним законодавством.

З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 року» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року становить 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня 1779 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року 2027 гривень, з 1 липня 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Суд враховує, що діти сторін на день розгляду справи в суді досягнули 6 років.

Враховуючи прожитковий мінімум на дитину віком від до 6 років, який з 1 січня 2019 року становить 2027,00 грн., а з 1 липня 2019 року- 2118,00 грн., вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 4173,00 грн., обов`язок обох батьків на утримання дітей, роз`яснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, беручи до уваги насамперд інтереси дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягувати в користь позивача ОСОБА_1 кошти на утримання (аліменти) неповнолітніх дітей, а саме сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1400 (одна тисяча чотириста) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 13.06.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дітей зі сторони їх батька.

Стягнення аліментів в більшому розмірі, а саме в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, про що просить позивач у позовних вимогах, буде суперечити зазначеним вище нормам законодавства.

В разі покращення матеріального становища відповідача, позивач буде мати можливість звернутися в суд із позовом про збільшення розміру аліментів.

Суд вважає, що на даний момент, виходячи із встановлених обставин під час розгляду справи, розмір аліментів, який просить стягувати позивач є завеликим, необгрунтованим, оскільки нею не доведено жодними доказами, що у відповідача є заробіток, дохід, який дозволить сплачувати аліменти в розмірі, який просить стягувати позивач.

Розмір аліментів, а саме по 1400,00 грн. щомісячно на кожну дитину, про стягнення яких з відповідача прийшов суд до висновку, на переконання суду, є в якійсь мірі балансом інтересів позивача, відповідача та дітей, при цьому саме інтересам дітей надано перевагу, оскільки суд вживає всіх заходів для забезпечення прав дітей на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

А тому суд, виходячи із норми ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, приходить до висновку, що аліменти із відповідача на утримання дітей підлягають стягненю із дня пред`явлення позову, яким є 13.06.2019 року, що підтверджується штампом на позовній заяві (аркуш справи 1).

Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтями 23, 141, ч. 2 ст. 223, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 280-282, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 15, 180, 182, 184 Сімейного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_3 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівської області 31.08.2004 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) кошти на утримання (аліменти) неповнолітніх дітей, а саме сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1400 (одна тисяча чотириста) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 13.06.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_3 ) в користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

У задоволенні решти позовних вимог- відмовити.

Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Зеліско Р. Й.

Повне рішення складено 23 вересня 2019 року.