Справа № 373/2205/17 Головуючий в суді І інстанції Керекеза Я.І.
Провадження № 22ц-824/3311/19 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Іванової І.В., Матвієнко Ю.О.,

за участі секретаря Лисиці Ю.С.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Завод Точмаш» про відновлення персонального обліку заробітної плати, нарахування заробітної плати за період відновленого персонального обліку, стягнення заробітної плати і компенсації за невчасно виплачену заробітну плату,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати ВАТ «Завод Точмаш» відновити його персональний облік заробітної плати і нарахувати заробітну плату за період з 01.08.1998 року до 01.07.2000 року зі сплатою усіх податків із заробітної плати до Пенсійного фонду України, згідно чинного законодавства та стягнути з ВАТ «Завод Точмаш» на його користь:

- заборгованість по заробітній платі за період з 01.08.1998 по 01.07.2000 з урахуванням інфляції за період з 01.08.1998 по 01.04.2017 в розмірі 94 370, 73 грн.;

- заборгованість по заробітній платі за період з 01.08.1998 до 01.07.2000, з урахуванням зростання курсу гривні до американського долара, за період з 01.07.2000 до 01.04.2017 в розмірі 355 497 грн.92 коп.;

- заборгованість за невикористані відпустки за період з 1996 року по 2001 рік з урахуванням індексу інфляції за період з 01.08.1998 до 01.04.2017.

Свої вимоги мотивує тим, що 29 грудня 2001 року був звільнений з посади виконавчого директора ВАТ «Завод точного машинобудування» підрозділу ВАТ «Інженерна компанія Досвід». У період з 31.07.1998 по 29.12.2001 його неодноразово звільняли та поновлювали на роботі за рішенням суду.

У 2016 році він почав збирати документи для перерахунку його пенсії та дізнався, що за період з 31.07.1998 по 29.12.2001 у бухгалтерії підприємства відсутні відомості про нарахування йому заробітної плати. Вважає, що відповідач некоректно нараховував йому в цей період заробітну плату та не надав пенсійному фонду усіх необхідних даних щодо нього, через що, на його думку, він отримує неналежний розмір пенсії.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги також зазначає, що місцевий суд належним чином не дослідив матеріали справи, помилково вважав, що ПАТ «Завод Точмаш» є неналежним відповідачем, оскільки ця юридична особа ліквідована не була, крім того суд не врахував, що відповідачем не було нараховано заробітну плату позивачу у вказані періоди, тому вважає відмову у задоволенні позову необґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, при цьому підприємство відповідача у межах процедури банкрутства розрахувалося за зобов`язаннями із заробітної плати перед усіма кредиторами, що було встановлено іншими рішеннями судів та, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є підставами для відмови в задоволенні позову.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працював на Заводі Точмаш ВАТ «Інженерна компанія «Досвід» з 29 жовтня 1990 року, у період часу з липня 1998 року по грудень 2001 року неодноразово звільняли з посади та знову поновлювали на роботі.

Наказом №5-к від 29 грудня 2001 року ВАТ «Інженерна компанія «Досвід» ОСОБА_1 звільнений з роботи з 29 грудня 2001 року за ст. 38 КЗпП країни (за власним бажанням) (а.с.7).

З копії листа ВАТ «Завод «Точмаш» №9-21/02-4 від 21.02.2010 р., вбачається, що ОСОБА_1 , за його запитом, для оформлення пенсії за віком, направлено довідку про заробітну плату за жовтень 1990 року - вересень 1995 року, тобто 60 безперервних місяців роботи на підприємстві та надано інформацію про заробітну плату за жовтень 1995 року по липень 1998 року. Надати довідку про заробітну плату з жовтня 1998 року по 26 червня 2000 року неможливо, в зв`язку з відсутністю таких відомостей на підприємстві.(а.с.8).

З довідки ВАТ «Завод «Точмаш» від 01.02.2010 за №6-01/02-н вбачається, що відповідно до наказу Мінмашпрому України від 30.01.1995 за № 123 Переяслав-Хмельницький завод точного машинобудування («Точмаш») був реорганізований у Відділення точного машинобудування (відділення «Точмаш») шляхом приєднання його до Запорізького заводу «Досвід», як територіально відокремленого підрозділу Державного підприємства «Запорізький завод «Досвід».

Відповідно до наказу Регіонального Фонду державного майна України по Запорізькій області від 24.06.1996 за №949 Державне підприємство «Запорізький завод «Досвід» було перетворено у Відкрите акціонерне товариство "Інженерна компанія «Досвід». Відповідно до рішення зборів акціонерів від 17.06.2009 Відкрите акціонерне підприємство "Інженерна компанія «Досвід» було перетворено у Відкрите акціонерне товариство «Завод «Точмаш».(а.с.138).

У матеріалах справи також наявні судові рішення, на підставі яких з ВАТ «ІК «Досвід» стягувалася заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку на користь ОСОБА_1 у період 1997-1999 років (а.с.140-142).

З матеріалів справи також вбачається, що 04 вересня 2001 року Арбітражним судом Київської області порушено провадження у справі № 202/11б-01 про банкрутство ВАТ «ІК «Досвід» (зараз - ПАТ «Завод «Точмаш») (а.с.31).

В межах судового розгляду зазначеної справи про банкрутство кредиторами було пред`явлено боржнику грошову вимогу на суму 94 969 грн.62 коп., в тому числі і заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду Київської області від 15 травня - 12 червня 2002 року затверджено реєстр вимог кредиторів у розмірі 1 720 936, 45 грн. та визнано кредиторами у тому числі Переяслав-Хмельницьке УПФУ, Переяслав-Хмельницьку ОДПІ, при цьому заборгованість по заробітній платі згідно реєстру вимог кредиторів від 12 червня 2002 року становив 340 295, 94 грн. (а.с.37-38).

22 грудня 2005 року ухвалою Господарського суду Київської області відкрито процедуру санації відповідача, призначено керуючого санацією та визначено інвестора - ЗАТ «Холдиногва компанія «Укртехнопром».

21 грудня 2006 року за платіжним дорученням №10 інвестор підприємства - ЗАТ «Холдингова компанія «Укртехнопром» Роєнку В.О. виплатило заборгованість із заробітної плати повністю в розмірі 13 163 грн. 55 коп. Будь-яких майнових претензій від позивача щодо повноти нарахування та сплати заборгованості по заробітній платі до підприємства не надходило.

17 грудня 2008 року керуючим санацією було подано до суду відповідний запит та заявлено вимогу про припинення банкрутства ВАТ «ІК «Досвід» у зв`язку із достроковим виконанням плану санації та відновлення платоспроможності боржника та ухвалою Господарського суду Київської області від 18 лютого 2008 року затверджено звіт керуючого санацією та припинено провадження у справі про банкрутство відповідача (а.с.79-93).

При цьому позивач не оскаржував вказану ухвалу суду про припинення провадження у справі про банкрутство з мотивів наявності у підприємства перед ним зазначеної заборгованості за заробітною платою.

Таким чином, у рамках судових проваджень та судовими рішеннями встановлено суму заборгованості підприємства за заробітними платами перед працівниками, а також встановлено факти виконання боржником плану санації, вимог кредиторів та відсутність претензій органів ПФУ та податкового органу, до компетенції яких належить збір та перевірка інформації щодо виплат по заробітним платам, страховим платежам та вимог осіб, які мають право на призначення пенсії. Крім того, органи ПФУ та ДПС не були залучені до участі у справі.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, що затверджений постановою Кабінету міністрів України від 05 липня 2006 року за №919, встановлює механізм визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії застрахованої особи, страховий стаж якої починаючи з 1 липня 2000 р. становить менш як 60 місяців, за основним місцем роботи за період страхового стажу до 1 липня 2000 р. за умови відсутності заробітної плати (доходу) за будь-які інші 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв до 1 липня 2000 р. у разі втрати первинних документів про нарахування та виплату підприємствами, установами, організаціями заробітної плати (доходу) у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або з інших незалежних від застрахованої особи обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Згідно даних Електронного кабінету платника податків ПАТ «Завод «Точмаш» заборгованість по платежам до бюджету відсутня.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду в тій частині, що позивачем не було надано достатніх, належних і допустимих доказів на підтвердження того, що за підприємством відповідача наявна заборгованість по невиплаченій заробітній платі за період з 01 серпня 1998 року по 01 липня 2000 року, при цьому позивач не клопотав про залучення до участі у справі як співвідповідачів органів ПФУ та ДПС, які є суб`єктами інформаційного обміну щодо надання та збору даних про заробітну плату за період з 01 січня 1998 року до 01 липня 2000 року, і ці органи у рамках провадження про банкрутство визнали повну відсутність заборгованості по заробітній платі перед працівниками підприємства, що встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили, а тому місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позовних вимог.

Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ПАТ «Завод «Точмаш» не є належним відповідачем у даній справі, оскільки позивач працював у підрозділі ВАТ «ІК «Досвід», яке не було ліквідовано, а було реорганізоване у ПАТ «Завод «Точмаш», а ліквідація структурного підрозділу юридичної особи не призводить до припинення її обов`язків, тому у цій частині судове рішення необхідно змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання суду, як на підставу в відмові в задоволенні позовних вимог, на неналежність відповідача - Відкритого акціонерного товариства «Завод Точмаш».

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, суперечливого тлумачення норм матеріального і процесуального права, незгоди з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду в іншій частині.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Інших недоліків, які призводили б до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливали б на суть постановленого судового рішення, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржуване рішення необхідно змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання суду на неналежність відповідача як на підставу у відмові в задоволенні позовних вимог, а в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2018 року - змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання суду, як на підставу в відмові в задоволенні позовних вимог, на неналежність відповідача - Відкритого акціонерного товариства «Завод Точмаш».

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: