АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/647/19Головуючий у 1-й інстанції Мельник І.О. Доповідач в апеляційній інстанції Фетісова Т.Л.
Категорія: 305010000
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач Фетісова Т.Л.

судді Пономаренко В.В., Сіренко Ю.В.

учасники справи:

позивач (скаржник) ОСОБА_1 ,

відповідач Макогін ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 20.02.2019 (ухвалене о 12 год. 28 хв. у залі судових засідань Соснівського районного суду, повний текст складено 01.03.2019, суддя в суді першої інстанції Мельник І.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, :

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся 18.08.2018 до суду з вищевказаним позовом, яким просив, після уточнень 27.12.2018, стягнути з відповідача на свою користь 19515,80 грн. у відшкодування матеріальної та моральної шкоди, вказуючи на те, що 09.07.2018 о 18 год. 00 хв. в квартирі АДРЕСА_1 у АДРЕСА_2 , власницею якої є відповідач, сталося чергове затоплення підлоги внаслідок ремонту кухні, при якому надломився патрубок з краном і вода залила підлогу на кухні, яка через биту облицювальну плитку та сміття не відбиралася, прорвала стики між панелями і стінами та залила не тільки стелю кухні поверхом нижче, а й стелю і стіну суміжної спальної кімнати кв. НОМЕР_1 . Це призвело до необхідності проведення ремонту. Згідно з дефектним актом, складеним комісією, та калькуляцією збитків, нанесених позивачу, сумарна вартість ремонту становить 8056,84 грн. та 45,00 грн., витрачених на роздруківку фотокарток у студії «Роксолана». Окрім цього, позивач вказує на події, що відбулися у 2010 році, коли сталося ще два підтоплення, зафіксованих в актах від 04.01.2010 та 26.01.2010, які призвели до спричинення йому 6708,50 грн. збитків. В добровільному порядку відповідач сплатити збитки відмовляється, що спричинило звернення з цим позовом до суду.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 20.02.2019 у задоволенні позову відмовлено. Суд керувався тим, що позовні вимоги у справі є необґрунтованими, адже позивач не довів, що залиття його квартири у 2018 році сталося внаслідок дій відповідача. Також суд вказав, що за залиття квартири у 2010 році відповідач повністю розрахувалася.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано 27.03.2019 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення, він просить його скасувати та задовольнити новим рішенням позовні вимоги у справі. Скаржник зазначає, що мати відповідача ( ОСОБА_4 ) не виконала свої зобов`язання по відшкодуванню заподіяних нею в 2010 році збитків та залишила м. Черкаси. Суд неправильно не наклав арешт на майно відповідача. Факти залиття квартири позивача підтверджуються відповідними актами. Позивач зазнав моральних страждань внаслідок брехні відповідача та погроз від її чоловіка на прохання відшкодувати збитки. Суд не заслуховував пояснення голови ОСББ щодо заливу квартири позивача. Доводи відповідача у справі є необґрунтованими.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача вказав на необґрунтованість тверджень скаржника, адже його вимоги не підтверджуються належними доказами.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

При розгляді справи встановлено, що позивач є співвласником квартира АДРЕСА_3 , що підтверджено свідоцтвом на право власності від 09.07.1998. Зазначена квартира розташована на 2-му поверсі 9-ти поверхового будинку.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №167236847 ОСОБА_3 (відповідачу) з 20.11.2017 на підставі договору дарування належить 2 / 3 частини квартири АДРЕСА_1 .

З копії акту, складеного 04.01.2010, слідує, що 31.12.2009 відбулося залиття квартири АДРЕСА_3 , у результаті чого виникли на стелі ванної кімнати жовта мокра пляма від води, жовті, мокрі підтьоки від води по всій стіні. По всій довжині панельного стику ванної кімнати відпала штукатурка і шпаклівка стику від частих заливів квартирою № АДРЕСА_4 . Причиною заливу є недбале ставлення до санітарних технічних приладів квартиронаймача квартири НОМЕР_2 ОСОБА_5 У ванній кімнаті немає ущільнення між ванною і стінкою.

Аналогічний акт складено 26.01.2010, в якому зазначено, що 26.01.2010 була повторно залита квартира АДРЕСА_5 .

У послідуючому було складено акт від 19.07.2018 та дефектний акт, який є невід`ємною частиною акту від 19.07.2018.

На підставі вказаних доказів позивач у справі стверджує про те, що йому було залиттями у 2010 та 2018 роках завдано збитків, вимоги про відшкодування яких є предметом розгляду в цій справі.

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищенаведених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, та шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За вимогами ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Для висновку про відшкодування шкоди необхідно встановити факт її наявності у потерпілої особи, неправомірність дій заподіювача шкоди та його вину, а також наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями винної особи та негативними наслідками, наявними у поретпілого.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вірно вказав суд, п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005, визначено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт за формою, встановленою додатком 4 до цих Правил.

В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтована вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії.

У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №12/20-11-1975 від 29.12.2009 «Щодо ремонту квартири після залиття» також зазначено, що при складанні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. Якщо винуватець події відмовляється підписувати акт, необхідно запросити свідків з числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна.

Отже факт залиття квартири та його наслідки мають фіксуватися актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі потерпілої та винної осіб.

Апеляційний суд погоджується із вказівкою суду першої інстанції на те, що акти, на які посилається позивач (скаржник) в обґрунтування своїх вимог про відшкодування шкоди внаслідок залиття квартири у 2018 році, у розумінні вищенаведених вимог 6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій не можуть належним чином підтверджувати факт залиття квартири позивача з вини відповідача, адже на час складання актів та безпосередньо після події залиття члени комісії квартиру відповідача не відвідували.

Як вірно зазначено судом, в акті від 19.07.2018 не вказано, яким чином встановлено причину залиття, в якому місці стався розрив, ким обстежено чи встановлено місце прориву. Дані записи вчинено зі слів позивача. До складу комісії не залучався фахівець у галузі сантехнічних робіт.

Таким чином з наявних у справі доказів неможливо встановити, що квартиру позивача у 2018 році було залито внаслідок протиправних дій чи бездіяльності відповідача у справі, адже належних доказів у підтвердження факту залиття (відповідного комісійного акту за формою, визначеною додатком 4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій) позивач суду не надав, що спростовує апеляційні доводи про підтвердження позовних вимог у справі належними доказами.

На підставі актів, які позивачем долучено до позову, та наданих фотографій неможливо однозначно встановити коли саме та внаслідок чого виникли відповідні пошкодження. Крім того, факт залиття квартири має підтверджуватися визначеними законодавством спеціальними доказами - актом згідно додатку 4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які позивач суду не надав, отже висновки суду першої інстанції в цій справі про необґрунтованість позовних вимог в частині відшкодування шкоди за залиття у 2018 році є правильними.

Слід відхилити посилання скаржника на те, що суд помилково не наклав арешт на майно відповідача, адже відповідні заяви поверталися скаржнику згідно ухвал суду, які він не оскаржував в апеляційному порядку.

Так як при судовому розгляді не було доведено наявність у позивача збитків внаслідок дій відповідача, його похідні вимоги про відшкодування моральної шкоди, які з цим пов`язані, також є необґрунтованими.

Та обставина, що суд не заслуховував пояснення голови ОСББ щодо заливу квартири позивача, про що вказано скаржником, за відсутності актів належної форми про встановлення факту залиття його квартири, не може свідчити про помилковість висновків суду в цій справі.

Одночасно, апеляційний суд враховує, що доказів того, що за залиття квартири позивача у 2010 році йому збитки відшкодовано у повному обсязі у матеріалах справи не має.

Отже висновки суду першої інстанції про те, що вказані кошти позивачу у справі сплачено у повному обсязі є такими, що не ґрунтуються на належних та допустимих доказах по справі.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог про відшкодування шкоди за залиття квартири позивача у 2010 році, апеляційний суд враховує, що їх заявлено до відповідача ОСОБА_3 , яка право власності на частину квартири, з якої відбулося залиття, одержала лише у 2017 році, отже не може відповідати за дії власника квартири, що мали місце у 2010 році, що суперечило б положенням ст.1166 ЦК України.

Доказів наявності у відповідача ОСОБА_3 права власності на квартиру, з якої відбулося залиття житла позивача у 2010 році, на момент цієї події жодною із сторін суду не надано.

Позивачу слід врахувати, що за збитки, завдані внаслідок використання майна, відповідає його власник, що слідує з системного аналізу положень ч.4 ст.319 та ст.1166 ЦК України.

Вимог до осіб, які були власниками цієї квартири станом на 2010 рік, позивач у цій справі не заявляє.

Відповідно до положень ч.6 ст.367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Отже у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування шкоди за залиття квартири позивача у 2010 році слід відмовити у зв`язку з тим, що їх заявлено до неналежного відповідача не до тієї особи, що була власником квартири, з якої відбулося залиття, у 2010 році.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 20.02.2019 у даній справі в частині вирішення позовних вимог про відшкодування шкоди за залиття квартири у 2010 році слід змінити у зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, в частині встановлення правових підстав для відмови у задоволенні вказаних позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позовних вимог у справі відмовлено повністю, судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді на підставі ст. 141 ЦПК України слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 20.02.2019 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди змінити в частині встановлення правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування шкоди за залиття квартири у 2010 році.

У решті рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 20.02.2019 в даній справі залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за скаржником.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 22.05.2019.

Суддя-доповідач

Судді