Справа № 522/449/19
Провадження № 2/522/156/19
03 червня 2019 року
Приморський районний суд м. Одеси:
під головуванням - судді Абухіна Р.Д.,
за участю секретарів судового засідання: Фуцур Н.В., Маланчової В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .
Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що позивач по справі є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане 12.05.2017 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради. Окрім позивача у вказаній квартирі також зареєстрований відповідач.
Посилаючись на те, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше року, керуючись ст. 405 ЦК України, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Представник позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, пояснення позивача, вважає позов не підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.
По справі встановлені наступні фактичні обставини.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.05.2017 року, виданого Департаментом міського господарства Одеської міської ради кімната АДРЕСА_2 в АДРЕСА_3 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Згідно довідки про склад сім`ї та реєстрацію за адресою: квартира кімната АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 2 статті 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності.
Суд звертає увагу, що особа - ОСОБА_2 , яку позивач просить суд визнати таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_1 є співвласником даної кімнати на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.05.2017 року, виданого Департаментом міського господарства Одеської міської ради.
Враховуючи положення статті 321 ЦК України, суд не знаходить підстав для позбавлення права користування власністю, а саме: кімнатою АДРЕСА_1 , з огляду на що в задоволенні позову вважає за необхідне відмовити.
Суд критично ставиться до посилань позивача, що систематична несплата за комунальні послуги є підставою для визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки дані обставини є підставою для поділу особових рахунків по сплаті за житлово-комунальні послуги.
З наведеного вище, суд вважає позов не обгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись: ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15,16,317,319, 321 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд-
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,- відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду виготовлений 04.06.2019 року.
Суддя: Р.Д. Абухін