Житомирський апеляційний суд
Справа №276/752/16-ц Головуючий у 1-й інст. Мельник М. Л.
Категорія 30 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів : Талько О.Ю., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу № 276/752/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 28 березня 2019 року, яке ухвалено суддею Мельник М.Л. в смт Хорошів

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, на обґрунтування якого зазначив, що 28 травня 2016 року о 6 год. ранку на території гаражного кооперативу в смт Іршанськ по вул. Шевченка Володарсько - Волинського району Житомирської області, відповідач ОСОБА_2 , керуючи власним автомобілем марки «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_1 , грубо порушуючи Правила дорожнього руху, не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку, не впоралась з керуванням та здійснила зіткнення з автомобілем позивача марки «Форд Транзит» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував його син ОСОБА_3 , внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Посилаючись на те, що постановою Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 12 липня 2016 рокуОСОБА_2 визнано винною у вчиненні ДТП, просить суд стягнути з останньої на свою користь 13223 грн.83 коп. майнової шкоди, 30000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та понесені судові витрати.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 15 вересня 2016 року до участі у розгляді справи залучено в якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія»).

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 28 березня 2019 рокупозов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану в результаті ДТП в розмірі 9394 грн. 23 коп, 4000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 1102 грн. 40 коп. понесених судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог, в тому числі і до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія»,відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог до неї у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Зокрема апелянт зазначає, що її цивільно-правова відповідальність на час ДТП була застрахована у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну потерпілого в розмірі 100 000 грн. Таким чином, покладання у даному випадку судом обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника (відповідача), яка уклала відповідний договір страхування і сплачувала страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, а тому вимоги позивача про відшкодування суми заподіяної шкоди з відповідача ОСОБА_2 є безпідставним. Також вважає, що позивач не довів під час розгляду справи належними доказами факт заподіяння моральної шкоди та її розмір.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу позивач та представник ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія»не скористалися.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги визнав необґрунтованими, просив її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась також. Надіслала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вимоги, зазначені в апеляційній скарзі підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1ч.1 ст. 1188 ЦК України).

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що 28 травня 2016 року о 6 год. ранку на території гаражного кооперативу в смт. Іршанськ по вул.Шевченка Володарсько - Волинського району Житомирської області, відповідач ОСОБА_2 керуючи власним автомобілем марки «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку, не впоралась з керуванням та здійснила зіткнення з автомобілем позивача марки «Форд Транзит» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить позивачу, під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок даної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 12.07.2016 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.16)

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №4175 від 10.08.2016 року, матеріальний збиток заподіяний власникові автомобіля «Ford Transit», державний номер НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 9394,23 грн. (а.с.20-25).

Відповідно до полісу №АЕ/8089739, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ-21013», д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» зі страховим лімітом у 100 000,00 грн. за шкоду заподіяну майну (а.с.45).

Листом від 23 вересня 2016 року ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відмовила у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з неподанням потерпілою особою протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП заяви про виплату страхового відшкодування та через те, що огляд пошкодженого транспортного засобу представниками страхової компанії не проводився (а.с.61,66).

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхових випадків за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до положень пунктів 33.1.4, 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Такий обов`язок установлено законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Відповідно до п 35.1 ст. 35 даного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Під час розгляду справи встановлено, що сторони у справі, як учасники дорожньо-транспортної пригоди, не виконали обов`язки, передбачений пп. 33.1.4, 33.3 ст. 33, п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки страховик не був повідомлений протягом трьох робочих днів про настання дорожньо-транспортної пригоди, позивачем не був наданий страховику пошкоджений транспортний засіб для огляду та не подано заяву про страхове відшкодування.

Окрім того, сторонам не підтвердили документально, що ці дії не були виконані ними з поважних причин.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Таким чином, враховуючи, що ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія»відмовилась від здійснення страхової виплати через несвоєчасне повідомлення сторонами у справі без поважних причин про настання страхового випадку, через ненадання страховику пошкоджений транспортний засіб для огляду та не подання заяви про страхове відшкодування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що майнова шкода у даному випадку повинна бути відшкодована її заподіювачем, відповідачем ОСОБА_2

Також колегія суддів погоджується з рішенням суду в частині відшкодування моральної шкоди виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність)та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлена протиправність дій відповідача ОСОБА_2 та її вина в скоєнні даної ДТП, що підтверджується постановою суду про притягнення до адміністративної відповідальності, а також причинний зв`язок між наявною шкодою - пошкодженням автомобіля позивача і протиправними діяннями відповідача.

Згідно із ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму ВС України від 31.05.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Так при визначенні розміру моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того що, позивачу були спричинені моральні страждання та хвилювання, пов`язані із пошкодженням транспортного засобу, тривалістю експлуатації транспортного засобу з механічними пошкодженнями, порушення звичайного ритму життя, пов`язаних з викликом до правоохоронних органів та суду.Тому, з урахуванням характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачу моральних страждань, їх негативних наслідків, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов обґрунтованого висновку, про необхідність відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди з відповідача в розмірі 4000 грн.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апелянтом не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.9 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 28 березня 2019 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 06 червня 2019 року.

Головуючий Судді