Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2892/19
Р І Ш Е Н Н Я

31 травня 2019року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді: Казидуб О. Г.

при секретарі: Зайцевій О. І.

адвоката : Кривов`яз І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним -,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним ,вказуючи ,що 30 жовтня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування частини жилого блоку (секції) у гуртожитку, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Левицькою Елеонорою Антонівною та зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.10.2017 року). Згідно до п.1 Договору Дарувальник (Відповідач) подарував та передав Обдарованій (Позивач), а вона прийняла у дар від Відповідача безоплатно 11/50 (одинадцять п`ятдесятих) частин жилого блоку (секції) 1-8 (один - вісім) у гуртожитку, що знаходиться у будинку АДРЕСА_1 , а саме кімнати № 6,7.

Насправді ж між нею та Відповідачем було досягнуто згоди та взаємної усної домовленості щодо істотних умов купівлі-продажу вищевказаних житлових приміщень, але виключно з метою зменшення податкового навантаження і оптимізації коштів, при оформленні договору купівлі-продажу, та через свою правову необізнаність було вирішено оформити правочин у формі договору дарування.

Позивач зазначає, що Договір в дійсності є удаваним правочином, оскільки вона сплатила Відповідачу кошти за придбання відповідних частин жилого блоку (секції), тобто фактично вказана нерухомість перейшла у її власність шляхом купівлі - продажу, що підтверджується розпискою Відповідача від 31.10.2017 року.).

Згідно до ОСОБА_5 , відповідач - ОСОБА_2 отримав від неї кошти в сумі 39908,00 (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот вісім) грн. за продані їй належні йому на праві приватної власності житлові кімнати АДРЕСА_2 .

Вважає ,що воля Відповідача була направлена не на дарування їй зазначеної вище нерухомості, оскільки вони є зовсім сторонніми особами і до укладення Договору не були знайомі, а саме на їх продаж.

Так, відповідно до ст. 6, 11 та 12 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

У сенсі положень статті 202 ЦК України, під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового результату.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини 5 даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від б листопада 2009 року передбачено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Узагальненням Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 24 листопада 2009 року, удаваним є правочин, що вчинюється з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили. Тому при укладенні удаваного правочину до відносин його учасників застосовуються правила щодо правочину, який сторона мали на увазі (який сторони приховали). Воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином. При цьому позивач повинен вказати, який інший правочин приховується з допомогою укладеного правочину.

Спільною ознакою фіктивного та удаваного правочинів є те, що розбіжність між волею та її зовнішнім виявом стає наслідком навмисних дій його учасників, які мають за мету одержання певної користі усіма або принаймні одним із них. Різниця полягає в тому, що за удаваного правочину настають інші права та обов`язки, ніж ті, що передбачені правочином. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. Закон передбачає недійсність удаваного правочину, а лише пропонує застосовувати до відносин сторін норми, що регулюють той правочин, який сторони дійсно мали на увазі.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК), що і мало місце в даному випадку та підтверджується вищевказаною розпискою.

Тобто позивач наголошує на тому ,що в дійсності, між нею і Відповідачем був укладений договір купівлі-продажу житлових приміщень, які були передані їй Відповідачем, а нею в свою чергу на користь Відповідача була сплачена їх вартість. Просить суд визнати договір дарування частини жилого блоку по АДРЕСА_3 у гуртожитку, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Левицькою Елеонорою Антонівною від 30.10.2017 року,укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 удаваним правочином,укладеним з метою приховання договору купівлі - продажу частини жилого блоку (секції) у гуртожитку ,між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

16.05.2019 року до суду надійшла уточнена позовна заява в якій позивачка просила визнати ,що між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ,був укладений договір купівлі- продажу приміщення по АДРЕСА_3 .

29.05.2019 року до суду надійшла уточнена позовна заява в якій позивачка просила визнати договір дарування частини житлового блоку по АДРЕСА_3 у гуртожитку,посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Левицькою Елеонорою Антонівною від 30.10.2017 року,укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 удаваним правочином,укладеним з метою приховати договір купівлі продажу частини житлового блоку(секції) у гуртожитку між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Визнати що між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 30 жовтня 2017 року був фактично укладений договір купівлі-продажу приміщення по

АДРЕСА_3 судовому засіданні представник позивачки адвокат Кривов`яз І.Г. уточнену позовну заяву підтримав та суду пояснив ,що позивачка звернулася до суду про розірвання договору дарування та визнання його вдаваним, оскільки на місці нього був договір купівлі -продажу. По причині того що його дружина в`язалася в проблему з родичами, і будучи не знайомою з законами не порадившись, забула про те що вона являється чиновником їй приймати в дар такі речі не можна. Зараз з`явилися правові наслідки цього дарування, складені процесуальні документи про корупційну діяльність і у випадку визнання її дій корупційними все це, всю нерухомість конфіскують в дохід держави, і нажаль двоє дітей 2 і 5 років залишаться без житла не враховуючи їх батьків. В зв`язку з цим, просить визнати що був укладений договір купівлі продажу, яким він і являється, відповідач не являється ні її родичем, не знайомим не близьким ніким і дарувати все це не може, все це було здійснено для оптимізації податків, і з можливістю обійти сусідів з сусідніх кімнат котрим потрібно було запропонувати в першу чергу, але враховуючи тяжкі сімейні умови, з викиненою ситуацією з його дружиною виплачені кошти за кімнату необхідно все це розірвати. Тому що правові наслідки в даній ситуації досить складі, може бути позбавлена право на роботу і конфіскація житла.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився та просив в судове засідання не викликати,справу розглянути без його присутності. У відзиві відповідача зазначено,що позовні вимоги позивачки визнає та просить їх задовольнити,що дійсно була купівля-продажу приміщення по АДРЕСА_3 . Він це приміщення продав та отримав від ОСОБА_6 кошти,що підтверджує ним написана розписка , купівля - продаж була оформлена як договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Левицькою Е.А. від 31.10.2017 року.

Суд вивчивши заяви сторін по суті справи, заслухавши пояснення в судовому засіданні представника позивача за договором адвоката Кривов`яз І.Г., дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

30 жовтня 2017 року між позивачкою ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір дарування. За цим договором ОСОБА_2 подарував та передав ОСОБА_6 безоплатно 11/50 частини жилого блоку (секції )№1-8 у АДРЕСА_1 , а саме кімнати №6,7.

Відповідно до п.2 Договору дарування згідно даних приватного підприємства «Тінктура» жилий блок(секція),частина якого відчужується за цим Договором,складається з восьми житлових кімнат. Загальна площа жилого блоку (секції) ,частина якого відчужується за цим Договором,становить 194,8кв.м,житлова -92,50кв.м,загальна площа 11/50 частини жилого блоку (секції) з усіма видами благоустрою,розташований на першому поверсі дев`ятиповерхового цегляного будинку.

Відповідно до п.8 Договору дарування сторони оцінюють дарунок у 39908,00грн.

Відповідно до п.14 Договору дарування сторони, підтверджують ,що цей Договір відповідає їхнім дійсним намірам і не носить характеру фіктивного та удаваного правочину,укладається ними у відповідності зі справжньою їхньою волею,без будь-якого застосування фізичного чи психологічного тиску та на вигідних для їх умовах і не є результатом впливу тяжких обставин. Договір укладається ними без застосування обману чи приховання фактів,які мають історичне значення,вони однаково розуміють значення,умови Договору,його природу і правові наслідки,бажають настання саме тих правових наслідків,що створюються цим Договором,а також свідчать що Договором визначені всі істотні умови,про що свідчать їхні особисті підписи на Договорі. Сторони, підтверджують, що домовились і не мають жодних зауважень,доповнень або суперечностей відносно умов цього Договору.

Згідно Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 6), - 31.10.2017 за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на 11/50 частини жилого блоку (секції) 1-8,об`єкт житлової нерухомості ,за адресою АДРЕСА_1 ,кімнати №6,7,загальною площею 38,4 кв.м ,житловою площею 22,7кв.м.

В матеріалах справи є копія розписки, проте представником позивача для огляду в судовому засіданні оригіналу розписки складеної від імені ОСОБА_2 надано не було, згідно із якою якої ОСОБА_2 на виконання умов договору від 31.10.2017 року щодо відчуження йому за 39908,00 грн. кімнати №6,7 загальною площею 38,4 кв.м ,житловою площею 22,7кв.м.

Договір дарування між сторонами було укладено 30.10.2017 року, 31.10.2017 року ОСОБА_6 зареєструвала в Реєстрі прав власності право власності, на 11/50 частини жилого блоку (секції) 1-8, а до суду звернулася з позовом про визнання правочину удаваним лише 02.04.2019 року.

Як вбачається з пояснень представника позивача ОСОБА_7 ,що підставою звернення до суду є складання відносно позивачки процесуальних документів про корупційну діяльність ,оскільки позивачка працює чиновником, в даний час з`явилися правові наслідки договору дарування, і у випадку визнання дій корупційними всю нерухомість конфіскують в дохід держави

Відповідно до ч.1, 2 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник)передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно(дарунок) у власність. Договір ,що встановлює обов`язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру не є договором дарування.

Договір дарування нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до положень ст. 235 ЦК України, а саме, - удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до ч.2 ст. 12 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи. Збирання доказів у цивільній справі не є обов`язком суду,крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч.2 ст. 89 ЦПК України, - суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК).

Вирішуючи, відповідно до свого внутрішнього переконання, питання про достатність доказів наданих ОСОБА_6 та ОСОБА_2 для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд приходить до висновку, що надані сторонами докази не є достовірними та достатніми для підтвердження факту удаваності договору дарування від 30.10.2017 року.

При цьому суд враховує наявність істотних суперечностей в доказах наданих сторонами.

Так, у позовній заяві від 02.04.2019 року позивач та її представник в судовому засіданні стверджують , що сторони уклали між собою 30.10.2017 року договір купівлі-продажу та визначили, що вартість майна, яке було відчужено та яку повинна сплатити ОСОБА_6 становить 39908,00 грн.

В той же час у розписці відсутня дата написання розписки ,лише зазначено дата ,час формування розписки 31.10.2017 року. Суд вважає, що фактична дата написання розписки 31.10.2017 року, договір дарування датований 30.10.2017 та складений від імені ОСОБА_2 про розмір коштів, які ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_6 в сумі 39908,00грн. за продані відповідачем кімнати в гуртожитку №6,7,загальна площа 38,4кв.м,житлова площа 22,7кв.м..

В судове засідання на неодноразові виклики Дужейко Л.М. не з`явився,просив справу розглянути без його присутності та просив його в судові засідання не запрошувати та не надав пояснення з приводу написання розписки, коли він її написав та передав її ОСОБА_6 ,що викликають в суду обґрунтований сумнів у її достовірності.

Також в розписці не зазначено дати написання її ,а лише ,дата ,час формування 31.10.2017 року ,яка на думку суду не могла бути складена відповідачем після підписання договору дарування та його реєстрації приватним нотаріусом Левицькою Е.А., що викликають в суду також обґрунтований сумнів у її достовірності.

Доводи сторін про те, що укладаючи договір дарування вони таким чином хотіли уникнути сплати зайвих витрат не доведені, зокрема не зазначено яких саме витрат та в якій сумі уникли сторони уклавши договір дарування.

Суд відхиляє доводи представника позивача про те, що відповідач не міг подарувати майно ОСОБА_6 , оскільки не був знайомим ,родичем.

Так, 31.10.2017 була проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_8 на нерухоме майно набуте за договором дарування. Вказана державна реєстрація неможлива без волевиявлення власника, а отже ОСОБА_6 бажала та реалізовувала свої правомочності власника відносно майна набутого за договором дарування від 30.10.2017 року.

У постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-1026цс16 зроблено висновок, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним. Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання оспорюваного правочину удаваним, застосування правових наслідків удаваного правочину та припинення договору, оскільки позивачем достовірними та достатніми доказами не доведено, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , виникли інші правовідносини, ніж передбачені договором дарування від 30.10.2017року та те що воля сторін була спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені укладеним між ними договором дарування.

Загальними засадами цивільного законодавства є у тому числі справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України).

Уклавши та посвідчивши у нотаріуса договір дарування, зареєструвавши у державного реєстратора право власності на набуте нерухоме майно та не заявляючи офіційно на протязі більш ніж 1 рік 5 місяців про будь-які юридичні дефекти вказаного договору дарування, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 мали б усвідомлювати, що тим самим створили ситуацію правової визначеності не тільки для себе, а й для держави та інших фізичних і юридичних осіб, які законно вважали, що власником 11/50 частини жилого блоку (секції) 1-8,об`єкт житлової нерухомості ,за адресою АДРЕСА_1 ,кімнати №6,7,загальною площею 38,4 кв.м ,житловою площею 22,7кв.м.є саме ОСОБА_6

І лише після того, як вказане майно ОСОБА_6 опинилось під загрозою відчуження в межах передбаченого Закону України «Про запобігання корупції» конфіскації подарунків на користь держави ОСОБА_6 було ініційовано, а ОСОБА_2 визнано, позов про визнання договору дарування удаваним та визнання між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 був фактично укладений договір купівлі продажу приміщення по АДРЕСА_3 .

Такі дії ОСОБА_6 та ОСОБА_2 суд не може вважати добросовісними.

Позивачка є інвалідом 2 групи,яка відповідно до п.9ч.1ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору , судові витрати що складаються з судового збору ,суд вважає , необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст, ст. 3,6,11,12, 15-16, 202,203,235 ,655,717 ЦК України, ст. 2, 3, 12, 13, 76-83, 89,141, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04 червня 2019 року.

Головуючий: О. Г. Казидуб