Справа № 177/824/18
Провадження № 2/177/81/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 травня 2019 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний нотаріус Гадяцької державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про встановлення факту належності заповіту, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачів, ОСОБА_5 , звернулася до суду з указаним позовом, уточнивши який, просила суд встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіту, в тій частині, що стосується його, як спадкоємця, складеного 18.04.2003 в с. Красіне Криворізького району Дніпропетровської області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідченого секретарем виконавчого комітету Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Також просила визнати за позивачами, за кожним окремо, в рівних частках, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , на земельну ділянку, загальною площею 6,6598 га, розташованої на території Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог представник позивачів вказувала, що за життя ОСОБА_6 , яка доводиться позивачам рідною бабою, склала на своїх онуків заповіт, згідно з яким заповіла їм, в рівних частках, земельну ділянку (пай), виділену в натурі, що знаходиться на території Красінської сільської ради, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 , виданого Криворізькою райдержадміністрацією 08.06.1997, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) НОМЕР_3 0272 від 08.06.1997, загальною площею 7,13 кад. одиниць та майновий пай, посвідчений свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії КОР № 285 виданого Красінською сільською радою 18.01.2002.

Разом з тим, при складанні цього заповіту було допущено технічну помилку, а саме, замість вірного прізвища « ОСОБА_7 », помилково зазначено « ОСОБА_8 », що позбавляє позивача ОСОБА_1 реалізувати свої спадкові права, тому він вимушений звернутися до суду з метою встановлення факту належності йому вищевказаного заповіту.

Крім того, після складення заповіту ОСОБА_6 на підставі розпорядження голови Криворізької районної державної адміністрації від 20.06.2003 № 558-6, отримала Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, при цьому, відповідно до плану меж земельної ділянки, її загальна площе склала не 7,13 кв. одиниць, як було зазначено в сертифікаті, а 6,6598 га.

При зверненні позивачів до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, постановою нотаріуса від 28.02.2018 їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку у зв`язку з тим, що спадкодавець ще за життя оформив право власності на земельну ділянку площею 6,6598 га у межах згідно з планом, розташовану на території Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 , тобто об`єктом спадкування є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а не вказана в заповіті земельна частка (пай), а отже заповіт не охоплює вищевказану земельну ділянку. Крім того, відсутній оригінал правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку.

Оскільки позивачі позбавлені можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі, останні вимушені звернутися до суду з відповідним позовом.

Позивачі та їх представник за довіреністю, ОСОБА_5 , у судове засідання не з`явилися, від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачів, при цьому представник позивачів наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Відзив на позов не подано (а.с.137).

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 правом на участь у судовому засіданні не скористалися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували, відзив на позов не надавали (а.с.135-136).

Третя особа: державний нотаріус Гадяцької державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.84).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Встановивши відсутність підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи по суті, враховуючи визнання відповідачем позову, дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з огляду на наступні для того законні підстави.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої серії НОМЕР_5 від 12.03.2001 (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на все належне їй за життя майно, в тому числі і на земельну ділянку, загальною площею 6,6598 га, розташованої на території Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка належала останній на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 02.02.2004 (а.с.21)

Згідно з Постановою ВРУ від 17.03.2016 №1037-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів», село Красіне Красінської сільської ради Криворізького району перейменовано на село Красівське (а.с.41)

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За приписами ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

За життя спадкодавцем ОСОБА_6 складено заповіт, який 18.04.2003 посвідчено секретарем виконавчого комітету Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 55, згідно з яким, земельну ділянку (пай), виділену в натурі, що знаходиться на території Красінської сільської ради, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 , виданого Криворізькою райдержадміністрацією 08.06.1997, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) НОМЕР_3 0272 від 08.06.1997, загальною площею 7, 13 кад. одиниць та майновий пай, посвідчений свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_6 285, виданого Красінською сільською радою 18.01.2002, в рівних частках, заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження (а.с.15).

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає, що при складанні заповіту було допущено технічну помилку, через яку його прізвище зазначено невірно, як « ОСОБА_8 », замість правильного « ОСОБА_7 ».

З матеріалів справи вбачається, що згідно зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 (а.с.13), ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_1 , батьками якого зазначені ОСОБА_9 та ОСОБА_4 . Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , як між онуком та бабою, підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_10 , матері позивача, батьками якої є ОСОБА_11 та ОСОБА_6 (а.с.11), а також копією свідоцтва про укладення нею шлюбу з ОСОБА_9 (а.с.12). Згідно з паспортом громадянина України (а.с.9), прізвище позивача зазначено як « ОСОБА_7 ».

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має у визначений для прийняття спадщини шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про її прийняття.

Відповідно до матеріалів спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_6 (а.с.76-82), у визначені законодавством строки, з заявою про прийняття спадщини за заповітом 23.08.2011 до нотаріуса звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Інші спадкоємці із заявами про прийняття або відмову від спадщини не зверталися, свідоцтва про право власності не видавалися.

Крім того суд враховує, що згідно з довідкою, виданою виконкомом Рашівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 31.01.2019 №02-20/78 (а.с.124), на день смерті ОСОБА_6 разом з нею була зареєстрована її донька, ОСОБА_3 , 1969 року народження. При цьому, остання звернулася до суду із заявою, згідно з якою не заперечувала проти задоволення позовних вимог та визнання права власності за позивачами на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, судом встановлено, що до цього часу інша особа, як то ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 народження, не подавала заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не пред`являла зазначений заповіт для реалізації спадкових прав.

Суд вважає, що факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 народження, зазначеного вище заповіту знайшов своє підтвердження в процесі розгляду справи. За даних обставин суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги та встановити факт належності йому заповіту, в тій частині, що стосується його, як спадкоємця, посвідченого секретарем виконавчого комітету Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 18.04.2003, зареєстрований в реєстрі за № 55, за яким спадкоємцем майна померлої ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , помилково зазначений « ОСОБА_12 ОСОБА_13 , 1982 року народження.

Також, як вже зазначалася, згідно з заповітом від 18.04.2003, ОСОБА_6 в рівних частках заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельну ділянку (пай), виділену в натурі, що знаходиться на території Красінської сільської ради, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 , виданого Криворізькою райдержадміністрацією 08.06.1997, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 0272 від 08.06.1997, загальною площею 7, 13 кад. одиниць та майновий пай, посвідчений свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії КОР № 285 виданого Красінською сільською радою 18.01.2002. Вказаний заповіт є чинним, інші заповіти, окрім зазначеного, від імені ОСОБА_6 за її життя не посвідчувалися (а.с.76-82).

Після складання заповіту, на підставі розпорядження голови Криворізької районної державної адміністрації від 20.06.2003 № 558-6, ОСОБА_6 видано Державний акту на право власності на земельну ділянку серії ДП НОМЕР_4 від 02.02.2004. відповідно до плану меж земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 , її загальна площа становить 6,6598 га, а не 7, 13 кв. одиниць, як зазначено у сертифікаті на право на земельну частку (пай) № 0272 від 08.06.1997

Те, що зазначена земельна ділянка перебувала у власності ОСОБА_6 , підтверджується також і листом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 23.10.2018 № 9-4-0,22-909/105-18 (а.с.72).

Згідно з висновком експерта, ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 6,6598 га, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, Красівська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_1 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, станом на 11.03.2011, становить 68989,00 грн (а.с.28)

Постановою нотаріуса від 28.02.2018 позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку у зв`язку з тим, що спадкодавець ще за життя оформив право власності на земельну ділянку площею 6,6598 га у межах згідно з планом, розташовану на території Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 , тобто об`єктом спадкування є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а не вказана в заповіті земельна частка (пай), а отже заповіт не охоплює вищевказану земельну ділянку. Крім того, відсутній оригінал правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку (а.с.26).

Відповідно до ст. ст. 1216-1219 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

Статтями 1233-1236 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю та здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

За змістом ст. 317 ЦК України, право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном.

Суд ураховує, що за змістом ст. 78 ЗК України (у редакції, чинній на час посвідчення заповіту), зміст права власності на землю складає право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 126 ЗК України (у редакції, що діяла на час посвідчення заповіту) право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами.

У той же час, згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією, а також, інші документи, що передбачені вказаною правовою нормою.

Між тим, як слідує з матеріалів справи, земельна ділянка належала заповідачу на підставі Державного акту серії НОМЕР_4 , виданого 02.02.2004 Криворізькою районною державною адміністрацією, тобто на підставі документа, який підтверджує право власності на земельну ділянку, а не на часку (пай).

Позивачі у позовній заяві вказувала, що Державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 втрачено ще за життя, ОСОБА_14 , коли та за яких обставин їм невідомо, його відновлення чи видача дублікату не передбачено на законодавчому рівні.

Вказана обставина перешкоджає спадкоємцям реалізувати спадкові права на земельну ділянку та отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі на загальних підставах, і тому спадкування вказаної земельної ділянки має здійснюватися в судовому порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як передбачено п. г ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням викладеного, виходячи з положень ч. 5 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, суд вважає за необхідне визнати за позивачами, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як за спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на належну останній за життя земельну ділянку, загальною площею 6,6598 га, кадастровий номер НОМЕР_1 .

З огляду на характер спору, відсутність вимог про компенсацію понесених позивачем витрат по сплаті судового збору, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за доцільне віднести їх на рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 76, 78, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний нотаріус Гадяцької державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про встановлення факту належності заповіту, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіту (в тій частині, що стосується його як спадкоємця), посвідченого секретарем виконавчого комітету Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 18.04.2003, зареєстрованого в реєстрі за № 55, за яким спадкоємцем майна померлої ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , помилково зазначений « ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 6,6598 га, розташованої на території Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка належала останній на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 02.02.2004.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 6,6598 га, розташованої на території Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка належала останній на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 02.02.2004.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Криворізький районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення його повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя: