справа №176/646/19
провадження №2/176/401/19
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

24 травня 2019 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гусейнова К.А.,

з участю секретаря Яценко О.В.,

розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та зареєстрований 28.10.2000 року за №012/210-Ж у Жовтоводському представництві товарної біржі «Дніпродзержинська».

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує на те, що 28 жовтня 2000 року між нею та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений Жовтоводським представництвом товарної біржі «Дніпродзержинська» за реєстраційним номером №012/2010-Ж. За умовами зазначеного вище договору вона придбала у приватну власність двокімнатну квартиру загальною площею 50,2 кв.м, житловою площею 27,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Дану квартиру було зареєстровано в КП «Жовтоводське БТІ», що на той момент не суперечило чинному законодавству. Нотаріально договір купівлі-продажу не був посвідчений, оскільки працівники товарної біржі запевнили, що відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10.12.1991 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Посилаючись на те, що на час укладання сторонами даної угоди сторони досягли згоди з усіх істотних умов притаманних цьому роду угод, позивач просить позов задовольнити. При цьому, вказує що не може реалізувати свої права з володіння та користування майном як власник.

Ухвалою судді від 23 квітня 2019 року було вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст. ст. 274-279 ЦПК України без виклику сторін.

Від відповідачів, у запропонований їм ухвалою суду строк відзиву на позов до суду не надходило. Поштові конверти, направлені на їх адресу повертаються до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Також про розгляд даної справи у суді відповідачі повідомлялися шляхом розміщення оголошення про розгляд справи на офіційному веб-сайті Судової влади України.

Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідачі не подали відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1,2 ст. 4 Закону України «Про власність», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам.

Згідно ч. 1 ст.13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки ,насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Відповідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28.10.2000 року укладеного між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , остання придбала квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Даний договір посвідчений Жовтоводським представництвом товарної біржі «Дніпродзержинська» (а.с.11). На підставі вказаного договору ОСОБА_1 МБТІ видано паспорт на квартиру АДРЕСА_1 складається з двох житлових кімнат, загальна площа квартири 50,2 кв.м. /а.с. 9-10/

Нотаріально договір посвідчено не було, оскільки на час його укладення ст.15 Закону України «Про товарну біржу» передбачала, що договір укладений на торговій біржі не потребує свого подальшого нотаріального посвідчення.

Отже, сторони виконали передбачені договором умови угоди. Фактично позивач вступив у володіння і користування кв. АДРЕСА_1 .

На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір купівлі-продажу не пройшов нотаріального посвідчення.

Статтями 391, 392 ЦК України (в редакції 2003 року) встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

На підставі викладеного, суд вважає, що сторони виконали усі умови договору купівлі-продажу житлового приміщення, які не порушують інтереси держави чи третіх осіб, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про можливість визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та зареєстрований 28.10.2000 року за №012/210-Ж у Жовтоводському представництві товарної біржі «Дніпродзержинська» - дійсним.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», ст.ст. 4,13,48 Закону України «Про власність» та у відповідності до ст. ст. 12,81,141,258,259,263-265,273,354,355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним- задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та зареєстрований 28.10.2000 року за №012/210-Ж у Жовтоводському представництві товарної біржі «Дніпродзержинська».

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Жовтоводський міський суд.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області К.А. Гусейнов