РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 756/7616/18

пр. № 2/759/1683/19

01 квітня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Миколаєць І.Ю.,

при секретарі Шелудько В.В.

за участю представника позивача ОСОБА_5

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2018 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з останнього на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 133184,35 грн., моральну шкоду в сумі 50000,00 грн., судовий збір та витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги в розмірі 10000,00 грн.

Свої вимоги позивач мотивує фактом дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 12.12.2017 року о 18.45 по пр-ту Перемоги, 112 м. Києві . В результаті цієї пригоди були пошкоджені автомобілі «Shkoda», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 19.02.2018 року визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_2

Відповідно до звіту № 110 про оцінку автомобіля від 02.01.2018 р. нанесена матеріальна шкода позивачу складає 232184,35 грн., проте шкоду йому відшкодовано в рамках ліміту відповідальності страховика в розмірі 99000,00 грн.

Таким чином позивач просить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 133184,35 грн., моральну шкоду в сумі 50000,00 грн., судовий збір та витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги в розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою суду від 09.10.2018 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

27.03.2019 р. представником відповідача надано суду відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на те, що належним відповідачем за даними вимогами може бути лише страховик, до якого звернувся позивач зі страховим відшкодуванням. Також посилається на те, що звіт наданий позивачем є неналежним та недопустимим доказом у даній справі, а тому стягнення відшкодування витрат є безпідставним.

Представник позивача просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник просять відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12.12.2017 року о 18.45 сталася дорожньо-транспортна пригода по пр-ту Перемоги, 112 м. Києві. В результаті цієї пригоди були пошкоджені автомобілі «Shkoda», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 19.02.2018 року визнано ОСОБА_2 винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 63).

Відповідно до звіту № 110 про оцінку автомобіля від «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 02.01.2018 р. нанесена матеріальна шкода позивачу складає 232184,35 грн. (а.с. 64, 65-79).

Позивачем понесені витрати за проведення оцінки автомобіля після ДТП у розмірі 1500,00 грн (а.с.78,79).

Позивач стверджує, що матеріальна шкода, завдана неправомірними діями відповідача, відшкодована страховою компанією з якою у відповідача укладений обов`язковий договір цивільно-правової відповідальності у максимальному розмірі 99000,00 грн.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 звернувся до страхової компанії в якій на момент ДТП відповідальність власника автомобіля «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована та йому було відшкодовано 99000,00 грн.

Відповідно до ч. 1ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1) ч. 2 згаданої статті встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов?язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб,

Згідно ч. 2 даної статті шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи, що з вини відповідача було пошкоджено в ДТП транспортний засіб позивача, у максимальному розмірі здійснено страхову виплату для відшкодування матеріальної шкоди позивачу, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 133184,35 грн.

Також позивач просить відшкодувати йому моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 50000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, зокрема така правова позиція відображена у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

Відповідно до роз`яснень, що мстяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає встановленим в судовому засіданні заподіяння позивачу моральної шкоди, через пошкодження його майна, зміну нормального перебігу його життя, та психологічних переживань, з врахуванням глибини моральних та душевних стражданнях позивач, тривалості цих страждань, їх характер, характеру правопорушення допущеного відповідачем, а тому при визначенні розміру відшкодування, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є 30000,00 грн.

Позивач також просить стягнути витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги в розмірі 10000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.04.2018 року між ОСОБА_5 та позивачем було укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 80-82).

Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт від 07.05.2018 р., ОСОБА_4 було нараховано 10000,00 гривень, які були сплачені позивачем 07.05.2018 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 07/05 (а.с. 83).

В той же час, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні вимог про стягнення з відповідача коштів надання правової допомоги, оскільки, до матеріалів позовної заяви не додано належних та допустимих доказів які б підтверджували які саме конкретно послуги були надані позивачу, не зазначено їх обсяг, час який було витрачено на вчинення відповідних дій (вивчення документів, складання позовної заяви, участь у судовому засіданні).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 23, 979, 1166, 1167, 1188, 1192 ЦК України ст.ст.6-13, 18, 19,77-79, 89, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 )до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) 133184,35 грн. матеріальної шкоди як відшкодування вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля та 1500,00 грн. у якості відшкодування вартості проведеного звіту з оцінки автомобіля.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) 30000,00 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) 1131,85 грн. сплаченого судового збору.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю. Миколаєць