АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/705/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 310000000 Токова С.Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Фетісової Т.Л., Храпка В.Д.

секретар: Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

особа, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2019 року ухваленого у складі судді Токової С.Є. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що 21.09.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси. На час реєстрації шлюбу, ОСОБА_2 вже мала дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про існування якої до 2006 року йому не було відомо. В подальшому, позивач йому повідомила, що він являється біологічним батьком ОСОБА_4 . 21.11.2006 року він написав заяву про визнання батьківства № 105, внаслідок чого в графі відомості про дитину було змінено прізвище дитині з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 , а по-батькові змінено з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 .

23.03.2015 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси їх шлюб було розірвано. При останній зустрічі позивач йому повідомила, що вона його обманула і він не є батьком ОСОБА_4 .

Просив суд виключити відомості про його батьківство з актового запису № 3 від 14.05.2001 року про народження ОСОБА_9 внесені Киселівською сільською радою Катеринопільського району Черкаської області

Зобов`язати відділ реєстрації актів цивільного стану Катеринопільського районного управління юстиції Черкаської області внести зміни до актового запису у Книзі записів актів громадянського стану про народження ОСОБА_9 видати нове свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_9 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що у відповідності до положень частини 5 статті 136 СК України позивач не має права на оспорювання батьківства, в зв`язку з тим, що на момент реєстрації себе батьком дитини він достовірно знав, що не є батьком дитини.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.02.2019 року та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що бути батьком дитини не може, оскільки ніякого відношення до ОСОБА_4 не має. На сьогодні дитині виповнилося 18 років, вона є повнолітньою та не потребує моральної допомоги, матеріальну допомогу він не має змогу надавати так як є інвалідом 2 групи. Бажання підтримувати родинні стосунки також не має.

У 2000 році він на декілька днів приїздив у м. Черкаси, де познайомився з відповідачкою та у них були інтимні стосунки. Коли вони зустрілись при святкуванні Нового року 2005, у відповідачки вже була донька ОСОБА_10 і під час прогулянки вона йому повідомила, що Аня його донька.

08.05.2019 року представник ОСОБА_2 надіслала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що позивач знав, що не є рідним батьком дитини, оскільки на момент знайомства з відповідачкою в 2005 році її дочці ОСОБА_11 було 4 роки. До цього позивача вона не знала, ніколи з ним не зустрічалась. Коли познайомились він достовірно знав, що у неї є і за жодних обставин він не міг бути її кровним батьком. Вважає, що позивач не має права оспорювати батьківство так як добровільно надав згоду удочерити дитину і в момент реєстрації себе батьком він знав, що не є її батьком.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що з 21 вересня 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.03.2015 року.

Відповідно до свідоцтва про народження дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Катеринопільского районного управління юстиції Черкаської області, в графі мати зазначено ОСОБА_2 , в графі батько ОСОБА_1 .

Згідно інформації, яка міститься у Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 5, до актового запису № 3 від 14.05.2001 року про народження ОСОБА_12 , на підставі заяви ОСОБА_1 про визнання батьківства № 105 від 21 листопада 2006 року внесено зміни: у відомостях про дитину прізвище ОСОБА_5 змінено на ОСОБА_6 , по батькові ОСОБА_7 на ОСОБА_8 ; у відомостях про батька прізвище ОСОБА_5 змінено на Шевчук, власне ім`я ОСОБА_13 на ОСОБА_14 , по батькові ОСОБА_15 на Якович, дата народження інформація відсутня змінено на 21.09.1977, місце проживання інформація відсутня змінено на АДРЕСА_1 ; у відомостях про матір прізвище ОСОБА_5 змінено на ОСОБА_6 .

Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.

Відповідно до вимог частиною 1 статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Частиною 1 статті 136 СК України передбачено, що особа. Яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство , перед`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Відповідно до частини 5 статті 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком.

Згідно пункту 10 постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснюється, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК).

Пунктом 11 вище вказаної постанови передбачено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в книзі реєстрації народжень шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного спорідження між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачу достовірно було відомо про відсутність кровного споріднення між ним та малолітньою ОСОБА_16 , 2001 року народження на момент реєстрації себе батьком цієї дитини.

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанцій правильно визначилися із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Посилання скаржника в своїй апеляційній скарзі про те, що йому не було відомо те, що ОСОБА_17 не є його дочкою є безпідставним, оскільки ґрунтується лише на припущеннях, так як на час реєстрації шлюбу в 2006 році дитині виповнилося чотири роки, а позивачем не доведено та не підтверджено належним доказами, факт знайомства з відповідачем в 2000 році, що остання повністю заперечує. А не бажання підтримувати родинні стосунки не дає підстав виключити відомості про його батьківство з актового запису.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, яке б призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає до залишення без задоволення, а судове рішення до залишення без змін.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення, а доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Судді Н.І. Гончар

Т.Л. Фетісова

В.Д. Храпко

Повний текст постанови складений 22 травня 2019 року.