ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/1649/17

Головуючий у першій інстанції - Косач І. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/481/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Онищенко О.І.,

секретар: Герасименко Ю.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 09 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на майно,

дата складання повного тексту: 18 січня 2019 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати 24/100 частин будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 і ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_2 право власності на 24/200 частин даного житлового будинку з надвірними спорудами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 листопада 1990 року між нею та ОСОБА_7 було укладено шлюб та вони почали проживати у батьків позивачки за місцем її реєстрації, в квартирі АДРЕСА_2 .

09 липня 1993 року ОСОБА_6 отримав у спадок 43/100 частини будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , в якому вони стали проживати з січня 1993 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер у віці 68 років.

Під час спільного проживання подружжя у вищевказаному будинку вони робили ремонти та усіляко облаштовували його. З січня 1993 року ними були зроблені наступні роботи: зроблені цегляні прибудови, а саме кухня, коридор та ванна кімната; повністю перекритий дах будинку шифером; встановлено 40 метрів бетонного паркану висотою 2 метри; встановлено 20 метрів дерев`яного паркану, металеві ворота та хвіртка; встановлено 20 метрів паркану із сітки «рябиця»; замінені усі вікна в будинку, а саме встановлено 4 шт. металопластикові та 3 шт. дерев`яні; у кімнатах зроблена нова стеля, вирівняні стіни та поклеєні шпалери; обкладено плиткою фундамент будинку; здійснені вимощення навколо будинку та бетонні доріжки; демонтовано піч та проведено водяне опалення; встановлено 7 шт. радіаторів опалення; встановлено газовий котел та витяжка; встановлено газовий лічильник та насос; змінені поли та лаги у кімнатах; проведено в будинок водопостачання (кухню та ванну кімнату); встановлено лічильник води та водонагрівач; встановлено у ванній кімнаті нову сантехніку, унітаз, умивальник, душову кабіну; ванна кімната обкладена кахлем; зроблено утеплення з вулиці коридору та ванної кімнати; зроблено зливну яму глибиною у чотири кільця кожний діаметром в 1 метр; проведено до будинку телефонний зв`язок. У зв`язку з проведеними роботами, спірний будинок у своїй вартості значно збільшився за рахунок особистої праці та грошових вкладань позивачки

Позивач зазначила, що ОСОБА_8 був інвалідом третьої групи по зору і багато часу взагалі не працював, тому значний проміжок часу позивачка сама утримувала сім`ю, однак вони все одно продовжували разом облаштовувати їх спільне житло, робили прибудови та ремонти.

Після смерті ОСОБА_6 з заявами про прийняття спадщини звернулись позивачка, як дружина, та відповідачі, як дочки ОСОБА_6 від першого шлюбу, які навіть ніколи не спілкувалися зі своїм батьком за його життя.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 09 січня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що житлова площа спірного будинку за час перебування позивача з ОСОБА_6 в шлюбі не збільшилась, фактична оцінка вартості будинку станом на 1993 рік та на момент смерті ОСОБА_6 не може бути підставою для визнання цього житлового будинку спільною сумісною власністю відповідно до ст.25 КпШС, ст.62 СК України; участь члена сім`ї власника у ремонті житла може бути підставою для відшкодування витрат на будівництво і ремонт, якщо допомога в ньому була не безоплатною і її розмір перевищував обов`язок щодо участі у витратах на утримання будинку, його ремонт, покладений на нього ст.156 ЖК України, адже всі дорослі члени сім`ї мають піклуватися про підтримання житлової квартири, в якій вони проживають на правах членів сім`ї, у належному стані, а при перевищенні такого свого обов`язку - мають право на відшкодування понесених затрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити її позов у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що за час спільного проживання позивачки з ОСОБА_6 , з 1993 року, вони здійснили реконструкцію та ремонт належної померлому частини будинку, що значною мірою збільшило вартість частини будинку його цінність в порівнянні з тим, яким він був на момент отримання у спадок. Позивач приймала активну участь у реконструкції будинку, на її ім`я укладалися договори, акти виконаних робіт та інше.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що судом першої інстанції не враховано положення частини 1 ст.25 КпШС, пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04 жовтня 1991 року №7 та висновку, зазначеному в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 11 травня 2016 року, в яких визначено, що майно яке належало одному з подружжя може бути віднесено до спільної сумісної власності подружжя за умови, що за час шлюбу воно істотно збільшилось у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, що доведено матеріалами справи та показами свідків та не спростовано відповідачами.

ОСОБА_2 звертає увагу, що законодавець визначив, що саме цінність та вартість цього майна повинна істотно збільшитись і він не встановлює внаслідок яких саме робіт в будинку. Згідно експертизи після здійснення реконструкції та ремонту 43/100 частини спірного будинку, його вартість збільшилась на 56 відсотків, що є істотним показником.

У наданий судом строк відповідачі відзив на апеляційну скаргу не подали. Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 21 листопада 1990 року було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6 т.1).

ОСОБА_2 працює вихователем в ДНЗ №62 з 23 серпня 1983 року по теперішній час (а.с.68 т.1), отримувала заробітну плату (а.с.71, 72 т.1) та з 2013 року їй призначена пенсія (а.с.73,84-86 т.1).

Також пенсію отримував ОСОБА_6 (а.с.74-83 т.1), а з 1999 року по 2000 рік та з 2002 року по 2004 рік перебував на обліку в центрі зайнятості, як безробітний (а.с.87, 88 т.1). Матеріали справи містять копію трудової книжки ОСОБА_6 (а.с.102-104).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцем її майна став ОСОБА_6 Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з 43/100 частин жилого, дерев`яного будинку з належною частиною надвірних споруд, який знаходиться в АДРЕСА_1 , належного спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого 24 листопада 1966 року Чернігівським Міськкомунгоспом , свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 02 жовтня 1975 року за № 5891, договору дарування, посвідченого Першою Чернігівською держнотконторою 30 січня 1973 року за №2-730, зареєстрованих Чернігівським бюро техінвентаризації 03 грудня 1966 року, 06 жовтня 1975 року, 09 лютого 1973 року за № 5967. Будинок в цілому має 77,0 кв.м. житлової площі, надвірні споруди: два дерев`яних сараї, зазначені на плані літерами «Б», «б», один цегляний погреб «В», один цегляний туалет «Г», дерев`яна огорожа «1-6», розміщені на земельній ділянці 1616,0 кв.м (а.с.7 т.1).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 139889216 від 02 жовтня 2018 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані право власності за ОСОБА_6 (частка власності 43/100) та ОСОБА_11 (частка власності 57/100) (а.с.90-92 т.2).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8 т.1).

Згідно довідки вуличного комітету №6 Новозаводської районної у м.Чернігові ради від 07 вересня 2016 року, померлий ОСОБА_6 , 1948 року народження, на день смерті постійно проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 07 грудня 1988 року по день смерті; склад сім`ї був наступний: померлий ОСОБА_6 , дружина ОСОБА_2 , 1957 року народження (а.с.9 т.1).

Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Новозаводської районної у м.Чернігові ради від 10 травня 2011 року № 92 «Про індивідуальне будівництво» на підставі заяв громадян та пропозиції відділу житлово-комунального господарства та архітектури районної у місті ради, керуючись підпунктом 9 пункту «а» частини 1 статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»; статями 53, 54, 81, 83, 84, 112, 122, 124, 125 Земельного кодексу України; статями 6, 32, 36 Закону України «Про охорону культурної спадщини»; статтею 7 Закону України «Про охорону археологічної спадщини»; Правилами забудови та використання території м. Чернігова (коригування), затвердженими рішенням Чернігівської міської ради від 31 травня 2007 року (17 сесія 5 скликання), Тимчасовим порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом прибудованих лоджій (балконів) до жилих приміщень у багатоквартирних житлових будинках, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженим рішенням Чернігівської міської ради від 25 грудня 2009 року (45 сесія 5 скликання) зі змінами (5 сесія 6 скликання), Тимчасовим порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених до 5 серпня 1992 року без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженим рішенням Чернігівської міської ради від 24 червня 2010 року (51 сесія 5 скликання) зі змінами (6 сесія 6 скликання), виконавчий комітет районної у місті ради вирішив: дозволити Зелепусі В.С. будівництво прибудови розміром 3,0 х 2,8 м для розміщення санвузла по вулиці Сковороди, 12; ділянка знаходиться в 3 охоронній археологічній зоні (а.с.10, 45 т.1).

Згідно Повідомлення Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в м.Чернігові від 19 травня 2011 року було зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт / про зміну даних у повідомленні про початок будівельних робіт № ЧГ (а.с.11 т.1).

З довідки КМП «Чернігівське МБТІ» від 13 лютого 2017 року №472 вбачається, що ОСОБА_6 мав право власності на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 ; ідеальна частка - 43/100; правовстановлюючі документи: свідоцтво про право на спадщину від 09 липня 1993 року №1-2787 (а.с.13 т.1).

Згідно висновку про вартість майна 43/100 частки спірного будинку, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_18, її оцінено в 113725 грн. (а.с.15 т.1).

З копії спадкової справи щодо майна ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року вбачається, що з заявами про прийняття спадщини звернулися позивач ОСОБА_2 , а також відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.29-31 т.1).

Також вбачається, що КП «Чернігівводоканал» 30 червня 2010 року надано дозвіл ОСОБА_6 для будівництва водопроводу в домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 (а.с.46 т.1) на підставі якого розроблено робочий проект (а.с.47-62 т.1).

Згідно технічного паспорта на житловий будинок, наявного в робочому проекті на будівництво водопроводу, за адресою: АДРЕСА_1 , складеного 25 травня 1993 року вбачається, що власником є ОСОБА_6 , частка - 43/100, площа по внутрішнім замірам - 46,4 кв.м., житлова плаща - 22,0 кв.м, допоміжна площа - 20,3 кв.м, площа приміщень, які не включені в загальну площу - 4,1 кв.м (а.с.55-62 т.1).

Також з наявного технічного паспорту на даний житловий будинок складеного 13 лютого 2015 року вбачається, що власником є ОСОБА_6 , загальна площа - 52,4 кв.м, житлова плаща - 22,1 кв.м, допоміжна плаща - 26,2 кв.м, площа літніх приміщень - 4,1 кв.м (а.с.63-67 т.1).

Відповідно до акту, складеного сусідами прилеглих будинків по АДРЕСА_1 , та затвердженого вуличкомом № 6, підтверджено, що за адресою: АДРЕСА_1 , з січня 1993 року постійно проживає ОСОБА_2 , яка по день смерті свого чоловіка, ОСОБА_6 вела з ним спільне господарство (а.с.69 т.1).

Матеріали справи містять акт виконаних робіт щодо ремонту даху, ремонту кімнат, сантехнічних робіт, ремонту санвузла, електромонтажу, ремонту коридору, за адресою: АДРЕСА_1, за договором, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_13 (а.с.91-92 т.2).

Згідно Договору на виконання робіт, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_14 1996 року вбачається, що замовником прийнято: демонтаж старої газової печі; підготовка отворів для прокладання труб та прокладання труб по всьому будинку, встановлення, зварювання чавунних радіаторів; встановлення газової плити на кухні; встановлення котла опалювального водонагрівального сталевого КС-ТГ-10-1-АГУК-М-12,5; будівництво та встановлення витяжки для котла, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.93 т.1).

Відповідно до Акту прийому-передачі робіт від 21 липня 1994 року, ОСОБА_2 прийняла від ОСОБА_15 наступні роботи: заливка та будівництво фундаменту; будівництво з цегли нової кухні, нового коридору, ганку, встановлення трьох дерев`яних віконних рам, за адресою: АДРЕСА_1 , (два вікна - кухня, одне - коридор); встановлення дверної коробки між кухнею та коридором; встановлення вхідних дверей (а.с.94 т.1).

Згідно Акту прийому-передачі робіт від 03 вересня 2012 року, ОСОБА_2 прийняла від ОСОБА_16 наступні роботи: демонтаж старого дерев`яного паркану; встановлення стовпчиків - 21 штука, бетонування; встановлення плит - 80 шт. за адресою спірного домоволодіння (а.с.95 т.1).

Відповідно до Договору на виконання робіт, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_14 02 листопада 2011 року, вбачається, що замовником прийнято: встановлення електричного циркулярного насосу (для циркуляції гарячої води в системі опалення), за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.96 т.1).

Згідно Акту прийому-передачі виконаних робіт від 14 вересня 1994 року, ОСОБА_2 прийняла від ОСОБА_17 наступні роботи: зведення та покриття даху над збудованими: кухнею та коридором (вкладання гідробар`єру та шиферу); підбивання дранки на стелі в кухні та в коридорі, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.97 т.1).

Згідно Акту ПАТ «Чернігівгаз», огляд вузла обліку газопостачання 24 березня 2017 року проводився у присутності ОСОБА_2 (а.с.98 т.1) т проведена ревізія обладнання про що складено Акт за підписом ОСОБА_2 (а.с.99 т.1).

Також матеріали справи містять інші накладні, квитанції про надання послуг, купівлю матеріалів ОСОБА_6 (а.с.105-110 т.1)

В матеріалах справи міститься проект газифікації будинку за адресою: АДРЕСА_1 , погоджений 1996 року Чернігівським державним підприємством по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» (а.с.100-101 т.1).

Згідно Договору № 290715-3, укладеного між замовником ОСОБА_2 та виконавцем Мазур В.О. вбачається, що предметом договору є виготовлення мелатопластикових виробів згідно специфікації, та за яким виконавець зобов`язується здійснити замовлення продукції у виробника та забезпечити її виготовлення, доставку, а замовник зобов`язується прийняти виконану роботу та оплатити її в повному обсязі (а.с.111, 112, 113 т.1).

Відповідно до висновку судового експерта Солдатової В.С . №34-17 від 22 лютого 2018 року за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи, вбачається, що дійсна ринкова вартість частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , датою оцінки на час проведення дослідження, технічним станом та площею станом на 24 серпня 2016, складає 550839 грн. Дійсна ринкова вартість частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , датою оцінки на час проведення дослідження, технічним станом та площею станом на 09 липня 1993, складає 224221 грн. Вартість фактично виконаних робіт, здійснених в 43/100 частинах житлового будинку АДРЕСА_1 та зазначених в матеріалах справи, становить 280733,00 грн. (додаток № 4), у тому числі вартість будівельних матеріалів складає 210617,00 грн. Вартість 43/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , після здійснення прибудови та ремонту, збільшилась на 59 % відсотків (а.с.194-251 т.1).

Відповідно до висновку експертів Чернігівського відділення КНДІСЕ Рубан Т.І., Шевченко К.В. № 2593/2594/18-24 від 28 вересня 2018 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, вбачається, що вартість фактично виконаних будівельних робіт (в т.ч. будівельних матеріалів) на проведення реконструкції 43/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , на яку зареєстроване в установленому порядку право власності, станом на час проведення експертизи, з врахуванням фізичного зносу будівельних матеріалів, становить: 218095 грн. 67 коп.; вартість фактично виконаних будівельних робіт (в т.ч. будівельних матеріалів) для здійснення добудови санвузла до житлового будинку АДРЕСА_1 , станом на час проведення експертизи, з врахуванням фізичного зносу будівельних матеріалів, становить: 66513 грн. 18 коп. (а.с.63-86 т.2).

Відповідно до висновку судового експерта Солдатової В.С . №32-18 від 26 листопада 2018 року, за результатами проведеної додаткової судової будівельно-технічної експертизи, вартість 43/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , після здійснення реконструкції та ремонту, без урахування прибудови санвузла, збільшилась на 56% відсотків, що складає 24/100 від житлового будинку з господарськими будівлями (а.с.117-119 т.2).

Згідно ст.263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На час виникнення спірних правовідносин діяли положення Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР (далі - КпШС України).

Відповідно ч.1 ст.24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного із них. Такі ж положення закріплені у ст.57 СК України.

Згідно ст.25 КпШС України (чинного на час виникнення спірних правовідносин), якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружися або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил, збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

У відповідності до вимог п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні даного спору суд також враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на правовому висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, на підставах, передбачених ст.62 СК України та ст.25 КпШС, просила визнати 24/100 частин будинку з надвірними спорудами, який внаслідок їх спільних трудових і матеріальних затрат під час шлюбу істотно збільшився у своїй цінності спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 і ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на 24/200 частини спірного будинку та споруд.

Отже, з урахуванням проведеної експертизи, вбачається, що експертом було встановлено істотне збільшення цінності спірного домоволодіння на 59% (висновок експерта №34-17 від 22 лютого 2018 року) та на 56% без урахування прибудови санвузла (висновок експерта №32-18 від 26 листопада 2018 року), тому до даних спірних правовідносин необхідно було застосувати положення ст.62 СК України та ст.25 КпШС, адже вирішення питання про те, чи є збільшення цінності майна істотним, відносить до компетенції суду, однак питання цінності будинку та здійснених щодо нього поліпшень вирішується шляхом проведення відповідної експертизи, оскільки для вирішення такого питання потребуються спеціальні товарознавчі знання.

За таких обставин, колегія суддів враховує висновок експерта, який, в даному випадку, є належним та допустимим доказом по справі в підтвердження мотивів позивачки та яким встановлено істотне збільшення цінності спірного домоволодіння на 56% (без урахування прибудови санвузла), та враховує, що вартість будинку може збільшуватися не лише за рахунок збільшення житлової площі, а й за рахунок інших капіталовкладень в його ремонт, зокрема: проведення і підключення комунікацій, будівництва допоміжних (господарських) будівель, тощо (що узгоджується з висновком Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2017 року по справі №703/1207/14-ц). Дані обставини підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, які суд першої інстанції дослідив належним чином, проте дав їм неналежну оцінку.

За таких обставин, колегії суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір та відмовляючи в задоволенні позову про визнання 24/100 частин будинку з надвірними спорудами спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 і ОСОБА_2 та визнання за ОСОБА_2 права власності на 24/200 або, що правильніше, на 12/100 частин даного житлового будинку, суд першої інстанції всупереч принципам повноти, всебічності та об`єктивності перевірки усіх фактичних обставин, не дав належної правової оцінки підставам позову та не перевірив усіх обставин, на які посилалися сторони, з урахуванням зібраних у справі доказів.

За таких обставин доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є обґрунтованими і дають підстави для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позову.

Разом з тим, враховуючи, що зі смертю ОСОБА_6 його правоздатність припинилась і за ним не може бути визнане будь-яке право, в т.ч. і право спільної сумісної власності подружжя, колегія суддів вважає за необхідне констатувати, що позивачем доведено, що 24/100 частин будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_6 і ОСОБА_2 , без зазначення цього у резолютивній частині рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ч.1 п.3, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 09 січня 2019 року - скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 12/100 частин будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 27 травня 2019 року.

Головуючий: Судді: