Справа № 465/5522/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/811/2958/18 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Львів

Справа № 465/5522/16-ц

Провадження № 22-ц/811/2958/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

розглянув апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін

на рішення Франківського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2018 року в складі судді Мартинишин М.О.

у справі

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення суми переплати пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми переплати пенсії за віком згідно Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» за період з 18.11.2009 року по 31.03.2012 року в розмірі 29131, 87 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 18.11.2009 року ОСОБА_1 отримує в управлінні Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність». Дана пенсія обчислена відповідно до довідки Національного університету «Львівська політехніка» №69-43-26 від 19.01.2009 року та довідки Львівського державного інституту новітніх технологій №157 від 18.11.2009 року.

На виконання доручення головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області спеціалістами районного управління проведене перевірку правильності видачі ОСОБА_1 Львівським державним інститутом новітніх технологій довідки про заробітну плату №157 від 18.11.2009 року, в результаті чого встановлено, що дану довідку були включені премії, які не передбачені умовами преміювання, що затверджені наказом Міністерства освіти і науки України №557 від 26.09.2005 року, а саме: за високі показники в роботі, у зв`язку з достроковою здачею бухгалтерських звітів, за успішне завершення навчального року з фондом економії, за організацію курсів підвищення кваліфікації тощо. На заміну довідки № 157 від 18.11.2009 року Національним університетом «Львівська політехніка» було надано довідку про заробітну плату № 16 від 10.02.2012 року про заробітну плату ОСОБА_1 з 01.03.2004 року по 31.10.2009 року без врахування премій, не передбачених чинним законодавством.

З врахуванням даної довідки позивачем було проведено перерахунок пенсії та встановлено переплату пенсії за період з 18.11.2009 року по 31.03.2012 року в розмірі 29131, 87 грн.

Просив стягнути з відповідача на користь управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова суми переплати пенсії за віком згідно ЗУ «Про наукову та науково-технічну діяльність» за період з 18.11.2009 року по 31.03.2012 року в розмірі 29131,87 грн.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що пенсіонер ОСОБА_1 отримує в управлінні Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова пенсію за віком відповідно до ЗУ "Про наукову та науково-технічну діяльність" з 18.11.2009 року. Для обчислення пенсії заробітна плата врахована за період з 01.09.1988 року по 31.07.1993 рік (відповідно до довідки Національного університету "Львівська політехніка" № 69-43-26 від 19.01.2009 року) та з 01.03.2004 року по 31.10.2009 року (відповідно до довідки Львівського державного інституту новітніх технологій № 157 від 18.11.2009 року).

Зазначає, що спеціалістами районного управління проведено перевірку правильності видачі довідки Львівського державного інституту новітніх технологій від 18.11.2009 року № 157 про заробітну плату ОСОБА_1 . Перевіркою встановлено, що у довідку про заробітну плату, представлену для обчислення пенсії були включені премії, які не передбачені умовами преміювання, що затверджені наказом Міністерства освіти і науки України №557 від 26.09.2005 року, а саме: за високі показники в роботі, у зв`язку з достроковою здачею бухгалтерських звітів, за успішне завершення навчального року з фондом економії, за організацію курсів підвищення кваліфікації тощо.

Звертає увагу апеляційного суду, що з врахуванням вищевказаної довідки управлінням проведено перерахунок пенсії з 18.11.2009 року, у зв`язку з чим виникла переплата пенсії за період з 18.11.2009 року по 31.03.2012 року в розмірі 29131.87 грн.

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення яким задовольнити позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в повному обсязі.

Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу. Вказує, що апеляційна скарга представника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, подана на рішення Франківського районного суду м. Львова від 01.10.2018 року, є безпідставною і до задоволення не підлягає.

Просить апеляційну скаргу відхилити у повному обсязі, а оскаржуване рішення Франківського районного суду м. Львова від 01.10.2018 року залишити без змін.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З метою виконання доручення головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області спеціалістами районного управління проведено перевірку правильності видачі ОСОБА_1 Львівським державним інститутом новітніх технологій довідки про заробітну плату №157 від 18.11.2009 року. За результатами перевірки встановлено, що в дану довідку були включені премії, які не передбачені умовами преміювання, що затверджені наказом Міністерства освіти і науки України №557 від 26.09.2005 року, а саме: за високі показники в роботі, у зв`язку з достроковою здачею бухгалтерських звітів, за успішне завершення навчального року з фондом економії, за організацію курсів підвищення кваліфікації тощо. Для заміни довідки №157 від 18.11.2009 року Національним університетом «Львівська політехніка» було надано довідку про заробітну плату ОСОБА_1 №16 від 10.02.2012 року з 01.03.2004 року по 31.10.2009 року без врахування премій, не передбачених чинним законодавством та було проведено перерахунок пенсії та встановлено переплату пенсії за період з 18.11.2009 року по 31.03.2012 року в розмірі 29131, 87 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що переплата пенсії ОСОБА_3 виникла з вини позивача, а не внаслідок недобросовісних дій чи зловживань з боку пенсіонера, а тому відсутні підстави для стягнення з нього надмірно виплаченої суми пенсії.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об`єктивного дослідження доказів, що містяться в матеріалах справи, відповідно до норм матеріального права, із дотриманням норм процесуального права, з огляду на наступне.

Положеннями частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності рахункової помилки з боку особи, яка проводить таку виплату та недобросовісності з боку набувача.

Відповідно ло правової позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 22 січня 2014 року (справа № 6-151 цс 13), відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до вимог ст.ст. 76-80 ЦПК України позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав, передбачених ст..ст. 1212,1215 ЦК України для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 29131,87 грн.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини «Стреч проти Сполученого Королівства», «Рисовський проти України» та ін. наголошено на тому, що особа на користь якої органом влади прийняте певне рішення, має повне право розумно очікувати, що якщо орган влади вважає, що в нього є певна компетенція, то така компетенція дійсно існує, а тому визнання незаконності дій органу влади не повинно змінювати відносини прав, які виникли внаслідок такої дії органу влади.

Така позиція полягає в тому, що особа суб`єкт приватного права, не може відповідати за помилки державних органів, а державні органи не можуть вимагати повернення в попередній стан, посилаючись на те, що вони при вчиненні юридично значимих дій припустилися помилки.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини справи та порушені норми матеріального права, колегія суддів відхиляє, так як суд повно та об`єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані докази, надав їм вірну правову оцінку та ухвалив рішення з дотриманням норм процесуального права та вірно застосував норми матеріального права.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Франківського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2018 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України у м. Львові.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Львові залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 04 червня 2019 року.

Головуючий

Судді