Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Виниченко Л.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщення суду заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину,-

установив:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 755/19511/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину.

За результатами розгляду вказаної справи Дніпровським районним судом м. Києва 12 лютого 2019 року ухвалене рішення про часткове задоволення позову.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву з проханням винести додаткове рішення суду, яким вирішити питання судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., в порядку ст. 270 ЦПК України.

Заява мотивована тим, що при ухваленні рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, хоча при мотивуванні майбутніх витрат на правову допомогу було відзначено про такі витрати в сумі 10 588 грн. На підтвердження укладеної угоди із адвокатом було надано копію договору про надання правової допомоги та попередній розрахунок судових витрат на адвоката, який також детально описано у відповіді на відзив із зазначенням переліку робіт, які було виконано адвокатом, виходячи з витраченого часу адвоката 11 год., з розрахунку вартості однієї години за 2018 р. у розмірі 960,50 грн. та за 2019 р. - 968 грн.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2019 року заяву про ухвалення додаткового рішення розподілено на суддю Виниченко Л.М.

За нормою ч. 3 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що рішення ухвалювалось судом в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, відповідно норми ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд вважає за доцільне розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення в порядку письмового провадження без виклику сторін в судове засідання.

Вивчивши зміст поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.02.2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину задоволено частково; збільшено розмір аліментів, встановлених рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.09.2017 року, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1200 грн. на 1800 грн. до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісяця, та стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Відповідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

У позовній заяві відповідно норми п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач зазначала, що орієнтовний розмір витрат на адвоката становить 10 000 грн. (а.с. 10).

В матеріалах справи наявна угода про надання правової допомоги від 03.12.2018 року, укладена між адвокатом Штундер Я.Г. та Боровською А.О., пунктами 5.1, 5.3 якої визначено, що за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар згідно виставленого рахунку в триденний строк з дня отримання рахунку; за дорученням клієнта виплата адвокату гонорару та витрат може бути здійснена третіми особами (а.с. 63, 63 зв.).

У поданому відзиві на позов відповідач зазначав про те, що розмір заявлених позивачем витрат на оплату послуг адвоката 10 000 грн. є неспівмирним з урахуванням складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт, який фактично зводиться до написання позову, тому повинен бути зменшений судом, вказує, що розмір таких витрат становить не більше 800 грн., також зазначив, що позивачем не додано жодних документів на підтвердження витрат на оплату послуг адвоката (а.с. 77-84).

Після ухвалення рішення по справі до суду 28.02.2019 року надійшла відповідь на відзив подана представником позивача адвокатом Штундер Я.Г., у якій серед іншого наведений перелік виконаних адвокатом робіт із зазначенням вартості витраченого часу 11 годин та суми до оплати 10 558 грн., з розрахунку вартості однієї години адвоката за грудень 2018 р. в сумі 960,50 грн. та в січні 2019 року вартості однієї години адвоката - 968 грн. Також представник позивача зазначає, що між ним та позивачем було погоджено, що остаточний розрахунок буде проведено після повернення коштів відповідачем за рішенням суду (а.с. 137-147).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.

За приписами ст.ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц.

Як зазначає позивач, з її представником (адвокатом) було досягнуто домовленості, що розрахунок за оплату правничої допомоги буде здійснено у подальшому після повернення відповідачем коштів за рішенням суду, при цьому суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення позивачем оплати правничої допомоги і в матеріалах справи відсутні фінансові документи щодо виплати гонорару адвокату, як визначено вищезазначеними пунктами 5.1, 5.3 угоди про надання правової допомоги, що є підставою для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного заява позивача про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає у зв`язку з недоведеністю понесення позивачем таких витрат.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270, 353 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.М.Виниченко