КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №760/4776/19 головуючий у суді І інстанції: Оксюта Т.Г.
провадження №22-ц/824/7337/2019 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Мельника Я.С., Сержанюка А.С.,

секретар судового засідання: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, на ухвалу Соломянського районного суду міста Києва від 20 лютого 2019 року у складі судді Оксюти Т.Г. у справі за заявою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про забезпечення позову до подання позовної заяви у цивільній справі за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про визнання вкладником та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, обґрунтовуючи її тим, що Акціонерне товариство «ІМЕКСБАНК» (далі - АТ «ІМЕКСБАНК») перебуває у процедурі ліквідації. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб через банк-агент, було розпочато виплати гарантованих сум вкладів фізичним особам вкладникам АТ «ІМЕКСБАНК» ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13. За повідомленням АТ «ІМЕКСБАНК», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стало відомо про отримання, на підставі довіреностей, таких гарантованих сум вкладів указаним особам однією особою - ОСОБА_4. При цьому, паспорти громадян України ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13 визнано недійсними.

Тому Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_4, які знаходяться на його особистому рахунку за яким він має право здійснювати операції з використанням електронного платіжного засобу пластикової картки НОМЕР_1, отриманої в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та всі рахунки за якими ОСОБА_4 може здійснювати операції з використанням електронного платіжного засобу пластикової картки НОМЕР_1, отриманої в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», із забороною вчиняти будь-які дії щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його особистому рахунку за яким він має право здійснювати операції з використанням електронного платіжного засобу пластикової картки НОМЕР_1, отриманої в АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Ухвалою Соломянського районного суду міста Києва від 20 лютого 2019 року заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено частково.

Накладено арешт на грошові кошти в межах суми 1139454,90 грн., які знаходяться на особистому рахунку ОСОБА_4 за яким він має право здійснювати операції з використанням електронного платіжного засобу пластикової картки НОМЕР_1, виданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК». У задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповне зясування обставин справи судом першої інстанції, і відмовити у задоволенні заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про забезпечення позову та звільнити з під арешту грошові кошти. Вказує, що заявником не доведено факту недійсності довіреностей, відповідно до якої відповідач отримував грошові кошти вкладників. Вважає, що правочин, за яким відповідач набув грошові кошти, є правомірним.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надав суду відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 відзиви на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надали.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що вимога про вжиття заходів забезпечення є обґрунтованою. Також суд першої інстанції зазначив, що заявником не надано доказів необхідності забезпечення позову шляхом накладення арешту на усі наявні грошові кошти ОСОБА_4 та на всі рахунки останнього за якими він може здійснювати операції з використанням електронного платіжного засобу пластикової картки із забороною вчиняти будь-які дії щодо розпорядження грошовими коштами.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до положень ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлює, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

Встановлено, що у лютому 2019 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_4, які знаходяться на його особистому рахунку за яким він має право здійснювати операції з використанням електронного платіжного засобу пластикової картки НОМЕР_1, отриманої в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та всі рахунки за якими ОСОБА_4 може здійснювати операції з використанням електронного платіжного засобу пластикової картки НОМЕР_1, отриманої в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», із забороною вчиняти будь-які дії щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його особистому рахунку за яким він має право здійснювати операції з використанням електронного платіжного засобу пластикової картки НОМЕР_1, отриманої в АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

В обґрунтування заяви Фонд гарантування вкладів фізичних осіб указав, що АТ «ІМЕКСБАНК» перебуває у процедурі ліквідації. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб через банк-агент, було розпочато виплати гарантованих сум вкладів фізичним особам вкладникам АТ «ІМЕКСБАНК» ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13. За повідомленням АТ «ІМЕКСБАНК», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стало відомо про отримання, на підставі довіреностей, таких гарантованих сум вкладів указаним особам однією особою - ОСОБА_4 При цьому, паспорти громадян України ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13 визнано недійсними.

Ухвалою Соломянського районного суду міста Києва від 20 лютого 2019 року заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено частково.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 21 травня 2015 року №330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 27 травня 2015 року №105 «Про початок процедури ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28 квітня 2016 року №638 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК» строк здійснення процедури ліквідації банку продовжено до 26 травня 2018 року включно.

29 січня 2018 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №261 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК» строком на два роки з 27 травня 2018 року до 26 травня 2020 року.

АТ «ІМЕКСБАНК» перебуває в процедурі ліквідації та на нього розповсюджується дія спеціального та пріоритетного Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює всі правовідносини, що виникають за участі неплатоспроможного Банку.

Встановлено, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було розпочато виплати гарантованих сум вкладів, фізичним особам вкладникам АТ «ІМЕКСБАНК» ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13.

Отримання указаних грошових коштів здійснювалось однією особою ОСОБА_4, на підставі довіреностей виданих йому.

Паспорти громадян України ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10., ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13 визнано недійсними.

Судом апеляційної інстанції також установлено, що 01 березня 2019 року Соломянським районним судом міста Києва було зареєстровано позовну заяву Фонду гарантування вкладів фізичних, у якій позивач просить суд визнати ОСОБА_4 єдиним вкладником із набуттям ним всіх прав вкладника, як особи яка зробила вклад по укладеним з AT «ІМЕКСБАНК» правочинам, а саме: Договору від 22.12.2014 року №946-14 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року; Договору від 25.12.2014 року №1084-14 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року; Договору від 23.12.2014 року № 991-14 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року; Договору від 23.12.2014 року № 966-14 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року; Договору від 23.12.2014 року № 965-14 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року; Договору від 19.12.2014 року № 810-14 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року; Договору від 24.1.2.2014 року № 1065-14 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року; Договору від 25.12.2014 року № 1105-14 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року; Договору від 23.12.2014 року № 974-14 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року вкладником. Зобовязати ОСОБА_4 повернути грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у сумі 1 139 454,90 гривень.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із положеннями законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, і доходить висновку про співмірність заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Встановлено, що між сторонами дійсно існує спір, оскільки позивач просить суд визнати ОСОБА_4 єдиним вкладником АТ «ІМЕКСБАНК» по відповідним правочинам, а також забов`язати ОСОБА_4 повернути грошові кошти у сумі 1139454,90 грн., а тому невжиття заходу забезпечення позову може у подальшому утруднити чи унеможливити виконання можливого судового рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача або інших осіб, які за час розгляду справи можуть відчужити майно, тощо.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявником не доведено факту недійсності довіреностей, відповідно до якої відповідач отримував грошові кошти вкладників, відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки при перегляді оскаржуваної ухвали судом ураховується правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, наявність спору між сторонами та предмет позову, що у своїй сукупності дають підґрунтя для висновків про наявність або відсутність підстав для задоволення заяви.

Окрім того, дослідивши доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає, що всі твердження скаржника полягають у доведенні дійсності довіреностей, на підставі яких відповідачем було набуто грошові кошти, а позивачем було подано безпідставну і необґрунтовану заяву.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, при перегляді ухвали, що підлягає оскарженню окремо від рішення суду, позбавлений процесуальної можливості вирішувати питання по суті спору (дійсності чи недійсності довіреностей), в силу імперативних норм законодавства.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Ухвалу Соломянського районного суду міста Києва від 20 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «14» травня 2019 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіЯ.С. Мельник А.С. Сержанюк