РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року

м. Рівне

Справа № 562/4321/18

Провадження № 22-ц/4815/561/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Кушнір О.Г.

Рішення ухвалене в м. Здолбунів Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту рішення не зазначена

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Хилевич С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 лютого 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Здолбунівського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів стягуваних за рішенням суду на утримання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати у розмірі прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, що становить на час подачі позову 1944 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 січня 2011 року, яке звернуто до примусового виконання, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання їх дітей у розмірі 350 грн. на кожну дитину щомісячно і до повноліття. На даний час внаслідок зміни законодавства мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить - розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач є працездатним, має нерегулярні доходи та спроможний сплачувати на сина аліменти у більшому розмірі.

Заочним рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено розмір стягуваних з ОСОБА_2 за рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 січня 2011 року аліментів та стягнути з останнього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1013,50 грн щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повнолітня. Вирішено питання про судові витрати.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає його незаконним та необґрунтованим в частині визначення збільшеного розміру аліментів.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно визначено мінімальний розмір аліментів, не зазначено, що розмір аліментів не може бути менший за половину прожитого мінімуму на дитину відповідного віку.

Зазначає, що відповідач є працездатним, спроможний сплачувати аліменти на сина в мінімально рекомендованому розмірі. Має відповідні доходи. Володіє об`єктом нерухомості житловим будинком з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 .

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення змінити, збільшити розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_2 рішенням Здолбунівського районного суду від 18 січня 2011 року та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1944 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття.

Відзив на апеляційну скаргу поданий ОСОБА_2 з пропуском визначеного судом строку, тому колегія суддів до уваги його не бере.

Колегія суддів не бере до уваги пояснення ОСОБА_1 на відзив, які не передбачені параграфом 2 глави 1 розділу V ЦПК України.

Для задоволення клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження в справі відсутні правові підстави. Посилання апелянта на п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України безпідставне. Ця норма передбачає обов`язок зупинення провадження в справі у разі об`єктивної неможливості (якої не існує) її розгляду до вирішення іншої справи. Пов`язаного спору з цією справою в іншій справі між сторонами не існує. Вимога ОСОБА_2 зводиться до зупинення вчинення процесуальних дій за раніше поданою апеляційною скаргою позивачем, до розгляду пізніше поданої ним заяви про перегляд заочного рішення, що не передбачено нормами діючого ЦПК та й з огляду на вимоги ст.289 ЦПК України є зайвим.

Згідно з ч.13 ст.7, ч.1 ст.274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що стягнуті рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18.01.2011 року аліменти є меншими від 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому існують підстави для збільшення розміру аліментів до 1013,50 грн.. Визначаючи розмір збільшених аліментів у твердій грошовій сумі 1013,50 грн, суд виходив із того, що розмір стягнутих аліментів не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, натомість належних та допустимих доказів про отримуваних відповідачем доходів позивач суду не надала, а тому достатність заробітку (доходу) платника аліментів для визначення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не доведено.

Колегія суддів частково погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18.01.2011 присуджено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 350 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 18 листопада 2010 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.6).

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років у 2018 році становить від 1860,00 грн. до 2027,00 грн. на 31.12.2018.

За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (норми матеріального права в редакції, чинній на час пред`явлення позову), прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення.

Отже, прожитковий мінімум на дітей з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів значно виріс, саме норму ч.2 ст. 182 СК України змінено Законом України № 2037-УІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року. Визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, замість 30% як це було до того та на момент винесення рішення.

Згідно правового висновку, викладеного Верховним Судом 03.05.2018 в справі № 581/638/17-ц, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів вважає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що розмір присуджених аліментів необхідно змінити, а новий розмір визначити з врахуванням положень ст. 182 СК України, враховуючи відсутність доказів про доходи відповідача, а також що відповідач офіційно не працює, що слідує з пояснень позивача.

Також судом першої інстанції, правильно, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, визначено необхідним та достатнім збільшення аліментів, що присуджені з відповідача на користь позивача, в розмірі 1013,50 грн., що складає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, аліменти у збільшеному розмірі необхідно стягувати з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Проте, колегія суддів вважає, що з огляду на положення ч. 2 ст. 182 СК України та прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який щорічно змінюється Законом України «Про державний бюджет України», резолютивну частину оскаржуваного рішення суду слід змінити та поряд із визначенням збільшеного розміру аліментів у твердій грошовій сумі, зазначити: "але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Статтею 376 ЦПК України передбачено підстави скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи положення зазначеної норми процесуального закону, норми матеріального права, фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні у зазначеній вище частині.

Керуючись ст. 268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 лютого 2019 року змінити, викласти абзац другий резолютивної частини рішення наступним чином:

Змінити розмір стягуваних з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ) за рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 січня 2011 року аліментів та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована по АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1013 (одна тисяча тринадцять) грн. 50 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 30 травня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.В. Хилевич