Справа № 500/269/19
Провадження № 2/500/1520/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Пащенко Т.П .,

за участю секретаря - Топтигіної О.М .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному порядку в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилося після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 , яке складається із: житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 3,001 га, масив НОМЕР_12 , кадастровий номер НОМЕР_2 , цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні оригінали документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та на житловий будинок з надвірними спорудами.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник позивачки надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, просила розглядати справу у її відсутність.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Суворівською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області 10.12.2007 року , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про право власності НОМЕР_4 від 20.05.2003 року, виданого на підставі рішення виконкому Суворовської селищної ради №104 від 21.06.2002 року, зареєстрованого КП «Ізмаїльське МБТІ» 20.08.2003 року, частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , належить спадкодавцю ОСОБА_4 (а.с.10).

Згідно довідки Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області №16 від 08.01.2019 року заповідальне розпорядження померлий ОСОБА_4 не залишав (а.с.11).

Спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_4 стали його цивільна дружина ОСОБА_3 та донька ОСОБА_2 , що з огляду на ч.2 ст.82 є обставинами, що не підлягають доказування.

Як вбачається із довідки Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області №16 від 08.01.2019 року, відповідно до запису у будинковій книзі на день смерті спадкодавець ОСОБА_4 постійно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 . На день смерті спадкодавця в вищевказаному будинку проживала і була зареєстрована цивільна дружина ОСОБА_3 з 07.09.1971 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Отже, ОСОБА_3 спадщину після ОСОБА_4 прийняла, оскільки проживала разом із ним на день його смерті, але юридично своїх прав на спадкове майно за життя не оформила.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 29.05.2015 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с.12).

Після її смерті згідно ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина, яка складається з: житлового будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, із яких частина належить ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_4 від 20.05.2003 року, виданого на підставі рішення виконкому Суворовської селищної ради №104 від 21.06.2002 року, зареєстрованого КП «Ізмаїльське МБТІ» 20.08.2003 року, та частину ОСОБА_3 . прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 ; земельної ділянки, загальною площею 3,001 га, масив НОМЕР_12 , кадастровий номер НОМЕР_2 , цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, право власності на яку посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 , акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.04.521.00001, виданого 27.10.2004 року.

Як вбачається зі свідоцтва про народження (повторного) серії НОМЕР_7 , виданого 29.04.2014 року, ОСОБА_7 є донькою ОСОБА_8 та ОСОБА_3 (а.с.17).

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_8 виданого 04.07.2013 року, після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на «ОСОБА_7» (а.с.18).

Відповідно до свідоцтва про народження (повторного) серії НОМЕР_9 , ОСОБА_9 є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.19).

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_10 , виданого 12.04.1996 року, після реєстрації шлюбу ОСОБА_9 змінила прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с.19).

Відповідно до заповіту, залишеного ОСОБА_3 , посвідченого Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області 26.08.2010 року, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №270 на: земельну ділянку, загальною площею 3,001 га, масив НОМЕР_12 , кадастровий номер НОМЕР_2 , цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, донці ОСОБА_11 , та на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 донці ОСОБА_2 . (а.с.13).

Заповіт чинний та не скасовувався.

Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 відповідно до ст.1241 ЦК України немає.

Спадкоємцем за заповітом є позивачка та відповідачка.

Інших спадкоємців немає.

На теперішній час ОСОБА_2 відмовляється від прийняття спадщини, що залишилось після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3

На звернення позивачки до державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із тим, що оригінали документів, що посвідчують право власності спадкодавця ОСОБА_3 на вищевказану земельну ділянку та житловий будинок відсутні.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Частиною 1 ст.1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст.1296 ЦК України передбачено спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п.3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Належність спадкодавцю майна, про яке зазначає позивачка у позовній заяві, підтверджується свідоцтвом про право власності від 21.06.2002 року №205 та Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 від 27.10.2004 року (а.с.10,15).

Відповідно до ст.316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом,зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи викладене, на думку суду правомірними є вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 на: житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 3,001 га, масив НОМЕР_12 , кадастровий номер НОМЕР_2 , цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області.

У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідачка визнала позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст.81 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст.316, 328, 1216 - 1218, 1220, 1223, 1225, 1235, 1241, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76, 78, 81, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , до ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_11 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 03 вересня 1999 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право власності на:

-житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,001 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , що розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 , виданий 27 жовтня 2004 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01-04-521-00001.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.П.Пащенко