Провадження №2/193/79/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
08 травня 2019 року сел.Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі :
судді Шумської О.В.
при секретарі Мельниковій Т.О
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Побєда Агро, третя особа Софіївська районна державна адміністрація, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,-
У С Т А Н О В И В:
18 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Побєда Агро про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.
В обґрунтування позову вказує, що ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 9,66 га. відповідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданого Софіївською районною державною адміністрацією 04.12.2002 року. Вищевказану земельну ділянку ОСОБА_1 передавав в оренду ТОВ «Побєда Агро». Після закінчення дії договору оренди у 2014 році позивач офіційно повідомив відповідача про своє небажання продовжувати дію договору оренди землі і попросив повернути його земельну ділянку. Однак до теперішнього часу відповідач земельної ділянки позивачу не повернув, чим порушує його право власності. Відповідно до інформаційної довідки № 99098169 від 03.10.2017 року отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вищевказана земельна ділянка передана в оренду ТОВ «Побєда Агро» відповідно до договору оренди земельної ділянки № б/н від 25.08.2015 року укладеного між позивачем та відповідачем. Як стверджує позивач він вказаного договору оренди земельної ділянки у 2015 році не підписував та не бажав передавати свою земельну ділянку в оренду відповідачу, а натомість бажає забрати її після закінчення дії минулого договору оренди у 2014 році. Тобто укладення та наслідки від укладення цього правочину (договору оренди землі № б/н від 25.08.2015 року) суперечать внутрішній волі позивача. Крім того при укладенні даного правочину не була додержана письмова форма даного правочину оскільки, як стверджує позивач, він його не підписував, а тому даний договір має бути визнаний судом недійсним. В зв`язку з цим просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки б/н від 25 серпня 2015 року укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Побєда-Агро» та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються із сплати судового збору в сумі 704,80 гривень.
В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача ТОВ "Побєда-Агро" в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи був належним чином повідомлений. Заяв про розгляд справи без його участі суду не надавав.
Представник третьої особи - Софіївської районної державної адміністрації (відділ реєстраційної служби) в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи був належним чином повідомлений. Заяв про розгляд справи без їх участі суду не надавав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
У відповідності з статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
У відповідності з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти, а також договори та інші правочини.
У відповідності з ст. 626, 629, 638 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 цього ж Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Відповідно до ст. 93 Земельного Кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК УКраїни, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ст. 203 ЦК України особа яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч.1 ст. 93 ЗК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Відповідно до ст. 125, ч.5 ст.126 ЗК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.
Аналогічно правило передбачене й ст.ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі».
Статтями 14,20 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди укладається у письмовій формі і підлягає державній реєстрації.
Відповідно до ст.16 Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Зазначена норма відповідає принципу свободи договору, передбаченому у ст.6 та ст.627 ЦК України. Крім того, вказані норми кореспондуються із ч. 3ст. 203 ЦК України, що визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
За змістом статей 20 Закону України «Про оренду землі» укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.
Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Випадки недійсності правочинів встановлені ст. 215 ЦК України, згідно якої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Виходячи з положень статті 215 ЦК України правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.
Частиною 1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.
Відповідач до суду жодного разу не з`явився, викликався неодноразово до залу суду для надання пояснень по справі .
Як вбачається із матеріалів справи, незважаючи на вжиті судом заходи, відповідачем не було надано суду оригінала оскаржуваного договору.
У ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України саме на момент вчинення правочину.
Частиною першою статті 15 ЦК України (в редакції 2004 року, чинній на момент постановлення рішення по справі) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відсутність у договорі оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених ч. 1 ст. 15 Закону України ''Про оренду землі'' є підставою для визнання недійсним такого договору оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України ''Про оренду землі''.
У відповідності з ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. ( стаття 3, 4 Закону).
У відповідності з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки площею 9,66 га., розташованої на території Софіївської селищної ради, кадастровий номер якої НОМЕР_2 , що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого Софіївською районною державною адміністрацією 04.12.2002 року (а.с. 9). Відповідно до інформаційної довідки № 99098169 від 03.10.2017 року отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вищевказана земельна ділянка передана в оренду ТОВ «Побєда Агро», відповідно до договору оренди земельної ділянки № б/н від 25.08.2015 року укладеного між позивачем та відповідачем. Договір зареєстрований 10.09.2015 року (а.с. 11). При укладенні даного правочину не була додержана письмова форма даного правочину оскільки, як стверджує позивач, він його не підписував. Позивач звертався до відповідача з заявою про повернення його земельної частки (паю) (а.с. 10)
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що державний реєстратор Товстуха Юрій Миколайович, Софіївське районне управління юстиції Дніпропетровської області зареєстрував 25.09.2015 року укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю Побєда Агро договір оренди землі від 10 вересня 2015 року, у відповідності з яким позивач передав належну йому земельну ділянку загальною площею 9,66 га в оренду ТОВ Побєда Агро. Строк дії договору 10 років ( арк.с.11).
У відповідності зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частиною першою ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ст. ст.125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно п.п. 1 та 3 ч. 3 ст. 10 зазначеного Закону, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.
Згідно ж ст.16,19 зазначеного Закону, разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку, на підставі яких здійснюється державна реєстрація, проте в даному випадку оригінал спірного договору відсутній як у позивача, а також відсутній і у Софіївській райдержадміністрації.
Таким чином, той факт, що відповідач не надав суду оригіналу договору оренди земельної ділянки від 25.08.2015 року, не пояснив де може знаходиться вказаний оригінал, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин, не з`явився жодного разу в судове засідання, свідчить про те, що ОСОБА_1 не підписував оспорюваний договір оренди земельної ділянки, та не мав волевиявлення на його підписання.
За таких обставин, вимоги позивача про визнання недійсним та скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 25 серпня 2015 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.
Керуючись ст.ст.12,13, ч.1 ст.81, ст.263-265, 268, 259, 280-282,354 ЦПК України ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Побєда Агро, третя особа Софіївська районна державна адміністрація, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки задовольнити повністю.
Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки б/н від 25 серпня 2015 року укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Побєда-Агро» .
Стягнути з ТОВ "Побєда-Агро" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя О. В. Шумська