Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/932/17
Провадження № 2/280/24/19
РІШЕННЯ

Іменем України

02 жовтня 2019 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Щербаченко І. В., за участю секретаря судового засідання Грабовської О. О., Ганнущенко Г. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки з майна, що є спільною частковою власністю,

встановив:

До суду звернулася позивач з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, після чого її діти ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , прийняли спадщину за заповітом та отримали у власність житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 11.08.1994 належали: веранда площею 16кв.м., коридор площею 7кв.м., кімната площею 14.1кв.м., кімната площею 17,4кв.м., хлів, загорожа, погріб, ганок, туалет. У 1991 році ОСОБА_4 померла, а її син ОСОБА_5 прийняв спадщину, отже, частки, які належали особам на праві приватної власності становили: ОСОБА_5 68/100, ОСОБА_6 32/100. Згодом, ОСОБА_5 подарував ОСОБА_6 8/100 часток, отже, частка ОСОБА_5 становила 60/100 часток. Позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею ОСОБА_5 й отримала у спадщину 60/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 . Вказаний будинок облаштований двома виходами. Позивач вказує, що як власник 60/100 частини будинку не може користуватися своєю власністю, оскільки там проживають невідомі їй особи, змінюють замки, що перешкоджає їй користуватися власним майном. Тому, позивач просить виділити їй, ОСОБА_1 , в натурі частку з майна, що є спільною частковою власністю (житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ), а саме: веранду площею 6,2кв.м., веранду площею 8,9кв.м., коридор площею 7кв.м., житлову кімнату площею 14,1кв.м., кімнату площею 17,4кв.м.

До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує, що відповідач погоджується з частиною позовних вимог щодо виділу кімнати площею 14,1кв.м. та кімнати площею 17,4кв.м., які знаходяться у спільній частковій власності, однак заперечує в частині виділу веранди площею 6кв.м. та коридору 7кв.м. з таких підстав твердження позивача, що будинок обладнаний двома виходами не відповідає дійсності, що підтверджується технічними паспортами від 19.09.2011 та від 12.05.2014, представник відповідача також заперечує факти щодо перешкоджання позивачу у користуванні належною частиною будинку, адже, це не підтверджено жодними докази, натомість, ні відповідач, ні члени її сім`ї, які проживали у цьому будинку, не перешкоджали позивачу користуватися її майном, навпаки, остання здійснювала незаконні дії та намагалася не допустити до будинку та інших господарських приміщень, а саме, гаражу. Також представник відповідача звертає увагу на те, що у разі виділу веранди та коридору, внуки відповідача, які проживають у будинку, не матимуть реальної можливості доступу та користування приміщенням, які належать відповідачу згідно свідоцтва на спадщину та договору дарування.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Позивач та представник позивача подали до суду заяву, в якій вказують, що заявлені вимоги підтримують в повному обсязі, просять справу розглядати за відсутності позивача та представника позивача, ухвалити рішення про задоволення позовних вимог, стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом розміщення оголошення на вебпорталі судової влади України, відповідач також обізнана про перебування вказаної справи у провадженні суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За адресою: АДРЕСА_1 розташовується житловий будинок загальною площею 93,6м? з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.07.2012 право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за: ОСОБА_2 32/100 частки, ОСОБА_5 68/100 часток /а.с.10/.

Згодом, відповідно до договору дарування від 19.09.2012 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності 05.06.2013 на 8/100 часток вищевказаного нерухомого майна /а.с.11/.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с.12/.

Відповідно до дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26.12.2014 приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу Житомирської області Мошковською З. І., дочка ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_5 , а саме: 60/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належали померлому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Коростишівською державною нотаріальною конторою Житомирської області 16.05.2000, реєстр 1-1088, зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради в кадастровій книзі №13, реєстр №2800 /а.с.14/.

Згідно положень частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частин першої, третьої статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно частини 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими доказами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 182 ЦК Кодексу право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Положеннями пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності відповідне нерухоме майно, частину якого вона просить виділити в натурі, на що також зверталася увага позивача в ухвалі Коростишівського районного суду Житомирської області від 21.07.2017 /а.с.30/.

Отже, у задоволенні позовних вимог про виділ частки з майна, що є спільною частковою власністю, слід відмовити.

У відповідності до положень частини 1 статті 140 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12-13, 78, 81, 141, 259, 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки з майна, що є спільною частковою власністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Коростишівського районний суд Житомирської області.

Сторони по справі: позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя І. В. Щербаченко