Постанова

Іменем України

17 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 477/2268/16-ц

провадження № 61-35557св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - садівниче товариство «Рибак»,

відповідачі: ОСОБА_1 , Жовтнева районна державна адміністрації Миколаївської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Миколаївської області, у складі колегії суддів: Кушнірової Т. Б., Прокопчук Л. М., Яворської Ж. М., від 13 квітня 2018 року.

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року садівниче товариство «Рибак» (далі - СТ «Рибак») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання незаконними державного акту, розпорядження райдержадміністрації, їх скасування та зобов`язання вчинити певні дії.

Свої вимоги СТ «Рибак»обґрунтовувало тим, щорішенням зборів членів СТ «Рибак» від 24 березня 1990 року земельні ділянки НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , розташовані у цьому садівничому товаристві, були визнані ділянками загального користування та такими, що не підлягають передачі у користування його членам. Так, земельна ділянка НОМЕР_1 призначалася для проведення зборів членів товариства, а НОМЕР_2 для будівництва приміщення сторожів.

Відповідач, маючи з 1997 року у приватній власності земельну ділянку НОМЕР_4 розміром 0,04 га, працюючи в садівничому товаристві на декількох посадах та деякий час виконуючи обов`язки голови правління без обрання його головою на загальних зборах товариства, без згоди членів товариства, всупереч рішенню загальних зборів та без погодження суміжних землекористувачів, самовільно зайняв земельні ділянки загального користування НОМЕР_1 та НОМЕР_2 . З метою приватизації земельних ділянок загального користування, ОСОБА_1 порушив нумерацію та конфігурацію земельних ділянок товариства, об`єднав їх, у результаті чого дві земельні ділянки перетворились в одну ділянку під НОМЕР_2 , зі зміненою площею 0,056 га.

В подальшому, розпорядженням Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області № 18-р від 14 січня 2010 року вказану земельну ділянку передано ОСОБА_1 для ведення садівництва, а 19 серпня 2011 року йому видано державний акт на право власності на неї.

Із урахуванням зазначеного, посилаючись на незаконне отримання ОСОБА_1 у власність зазначеної вище земельної ділянки, а також на те, що приватизацію суміжної земельної ділянки ОСОБА_1 проведено з порушенням норм цивільного та земельного законодавства, позивач, із урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати недійсним та скасувати розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області № 18-р від 14 січня 2010 року в частині передачі ОСОБА_1 земельної ділянки НОМЕР_2 в СТ «Рибак». Визнати недійсним та скасувати державний акт про право власності на вказану земельну ділянку серії НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_1 Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, а також зобов`язати відповідача звільнити незаконно зайняті ним ділянки НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області, у складі судді Козаченка Р. В., від 03 листопада 2017 року позовні вимоги СТ «Рибак»задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області № 18-р від 14 січня 2010 року у частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки НОМЕР_2 у СТ «Рибак» у межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області.Визнано недійсним та скасовано державний акт серії НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_1 , про право приватної власності на ділянку НОМЕР_2 у СТ «Рибак» у межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області. Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити землі СТ «Рибак», які згідно плану схеми ділянок цього товариства мають НОМЕР_1 та НОМЕР_2, а ним було оформлено право власності на ці ділянки за загальним НОМЕР_2.У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 січня 2018 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що при передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_1 були порушені норми статті 81 ЗК України та Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Держкомзему України № 42 від 04 травня 1999 року (зі змінами, чинними на час оформлення права власності).

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 13 квітня 2018 року рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 03 листопада 2017 року та додаткове рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 січня 2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, районний суд належним чином визначився із характером спірних правовідносин та правильно застосував до них норми матеріального права. Встановивши, що при передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_1 були порушені вимоги статті 81 ЗК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 13 квітня 2018 року скасуватита ухвалити нове рішення, яким відмовити СТ «Рибак» у задоволенні заявлених позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що приватизація земельної ділянки була здійснена виключно в межах та згідно діючого на той час законодавства, у передбачений законом спосіб. З 1990 року він користується спірною земельною ділянкою, на якій розташований належний йому будинок з господарськими будівлями. При вирішенні спору судами неповно встановлено обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 03 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2019 року справу за позовом СТ «Рибак» до ОСОБА_1 , Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання незаконними державного акту, розпорядження райдержадміністрації, їх скасування та зобов`язання вчинити певні дії призначено до судового розгляду.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У поданому відзиві на касаційну скаргу СТ «Рибак» посилається на те, що рішення суду першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги безпідставними, не спростовують правильних по суті висновків судів. При передачі спірної земельної ділянки ОСОБА_1 , яка зайнята ним самовільно, було порушено положення статті 81 ЗК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

На підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів Миколаївської області № 242 від 25 листопада 1988 року Миколаївському обласному рибному оптово-роздрібному підприємству «Миколаївриба» для розміщення колективних садів було виділено 3,2 га земель, про що видано державний акт на право користування землею.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 11 липня 1990 року зареєстровано СТ «Рибак».

Згідно статуту СТ «Рибак» підприємства «Миколаївриба», зареєстрованого виконавчим комітетом Жовтневої районної ради народних депутатів на підставі рішення № 208 від 11 липня 1990 року, працівники, службовці підприємства «Миколаївриба» добровільно об`єдналися в садівниче товариство «Рибак» для організації колективного саду на земельній ділянці, наданій у безстрокове користування підприємству рішенням виконавчого комітету Жовтневого району № 242 від 25 листопада 1988 року, загальною площею 3,2 га за адресою: радгосп ім. Коларово з кількістю ділянок 65, площею по 400 кв. м.

Статутом СТ «Рибак» передбачено, що членам садівничого товариства рішенням правління виділяються садові ділянки. За рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) членів товариства ці ділянки можуть відмежовуватися в натурі.

24 березня 1990 року загальними зборами СТ «Рибак» прийнято рішення визначити земельні ділянки НОМЕР_1 та НОМЕР_2 для загального користування і такими, що не підлягають приватизації, зокрема для проведення загальних зборів товариства та будівництва сторожки.

ОСОБА_1 є членом СТ «Рибак».

30 липня 1997 року виконавчим комітетом Мішково-Погорілівської сільської ради народних депутатів на підставі рішення № 92 передано у приватну власність громадян присадибні ділянки, які раніше були надані громадянам згідно списку, у тому числі ОСОБА_1 земельну ділянку НОМЕР_4 для ведення садівництва.

Розпорядженням Жовтневої районної державної адміністрації від 14 січня 2010 року № 18-р ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку НОМЕР_2 площею 0,0560 га в СТ «Рибак» . Указане розпорядження видано на підставі заяви члена СТ «Рибак» ОСОБА_1 . та довідки (підтвердження) за його ж підписом, як голови правління цього садівничого товариства, що він дійсно є його членом та користується земельною ділянкою НОМЕР_2 площею 560 кв. м.

Встановлено, що рішення правління та загальних зборів членів СТ «Рибак» про надання земельної ділянки НОМЕР_2 у користування ОСОБА_1 у справі відсутнє.

30 вересня 2011 року ОСОБА_1 на підставі вказаного розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації видано державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 площею 0,0560 га для ведення садівництва в СТ «Рибак», яка розташована на території Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївської області.

Позиція Верховного Суду

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень статті 152 ЗК Українидержава забезпечує громадянам та фізичним особам рівні умови захисту права власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно із частиною першою статті 81 ЗК Українигромадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Частинами другою і п`ятою статті 116 ЗК Українивизначено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Подібні положення містять статті 76, 81 чинної редакції ЦПК України.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те , що при передачі земельної ділянки НОМЕР_2 площею 0,0560 га в СТ «Рибак» у власність ОСОБА_1 на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 14 січня 2010 року № 18-р було порушено вимоги статті 81 ЗК України, а також положення статуту та рішень СТ «Рибак».

Залишаючи без змін рішення районного суду, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що рішення правління, загальних зборів СТ «Рибак» про виділення у користування відповідачу спірної земельної не приймалося. Рішення загальних зборів СТ «Рибак» від 24 березня 1990 року про визнання земельних ділянок НОМЕР_1 та НОМЕР_2 для загального користування і такими, що не підлягають приватизації, - не змінювалося (не скасовувалося), а тому розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 14 січня 2010 року № 18-р було прийнято без урахування пункту в) частини першої статті 81, статті 116 ЗК України.

Довідка (підтвердження) за підписом самого ж ОСОБА_1 , який на той час здійснював повноваження голови правління садівничого товариства, про те, що він користується земельною ділянкою НОМЕР_2 площею 560 кв. м, не є належним та допустимим доказом правомірної передачі у користування останнього спірної земельної ділянки, оскільки за відсутності рішення правління, загальних зборів товариства про виділ саме цієї садової ділянки відповідачу, таке користування не може вважатися правомірним.

Наявність побудованих відповідачем будівель на самовільно захопленій земельній ділянці не впливає на правильність судових рішень по суті спору.

Таким чином, суд першої інстанції виконав вимоги статті 212 ЦПК України, 2004 року, щодо оцінки доказів і статті 213 ЦПК України, 2004 року, щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив і оцінив докази та встановив обставини у справі.

Апеляційний суд відповідно до вимог статті 367 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

За правилами частини першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 13 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь Б. І. Гулько
Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта