ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року

м. Київ

справа № 316/421/17

провадження № 61-30554св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 31 липня 2017 року, ухвалене у складі судді Вільямовської Н. О., та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 листопада 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Кочеткової І. В., Маловічко С. В., Гончар М. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 12 грудня 1998 року по 9 серпня 2007 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розлучення син залишився проживати з нею. Рішенням суду з відповідача на її користь на сина стягнено аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 3 грудня 2014 року, до досягнення дитиною повноліття.

У 2016 році син закінчив загальноосвітню школу та вступив до Національного університету фізичного виховання і спорту України, є студентом першого курсу факультету спорту та менеджменту денної форми навчання, що підтверджується довідкою від 19 грудня 2016 року № 888.

У серпні 2016 року нею сплачено 12 950,00 грн за навчання сина та 5 130 грн за його проживання у гуртожитку, всього 18 080 грн.

На підставі викладеного просить стягнути з відповідача додаткові витрати на сина у розмірі 9 040 грн.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 31 липня 2017 року позов задоволено.

Стягнено з відповідача на користь позивача 9 040 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 грн.

Суд мотивував своє рішення тим, що відповідач відповідно до статті 185 СК України зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину і понесення позивачем цих витрат доведено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін з посиланням на його законність та обґрунтованість.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У грудні 2017 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що син внаслідок протиправної поведінки матері з нею не проживає, проте відповідач продовжує сплачувати аліменти на сина, які позивач витрачає не за призначенням. Крім того, відповідач добровільно, крім сплати аліментів, постійно надає сину матеріальну допомогу (в тому числі й грошові кошти).

Доказів того, що саме позивач понесла витрати на оплату навчання сина та його проживання у гуртожитку, позивачем не надано, оскільки у відповідних квитанціях зазначено, що кошти прийнято від ОСОБА_3 Тому висновки судів про стягнення з нього додаткових витрат на дитину є необґрунтованими.

Позиція інших учасників справи

У липні 2018 року ОСОБА_1 подала заперечення на касаційну скаргу, у яких просить залишити касаційну скаргу без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвалених у справі рішень.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Встановлені судами першої і апеляційної інстанцій обставини справи

Судами встановлено, що сторони мають дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до договору від 15 серпня 2016 року № 172 про надання освітніх послуг для здобувача освітнього ступеня бакалавра ОСОБА_3 є студентом Національного університету фізичного виховання і спорту України, термін навчання з 1 вересня 2016 року по 1 липня 2020 року, вартість усього навчання становить 51 800 грн, оплата за рік становить 12 950 грн.

Відповідно договору № 1-209-188 про надання послуг тимчасового проживання у студентському містечку Національного університету фізичного виховання і спорту України від 1 вересня 2016 року ОСОБА_3 тимчасово проживає у кімнаті № НОМЕР_1 гуртожитку №1, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Строк проживання з 1 вересня 2016 року по 30 червня 2016 року, з оплатою за цей період 5 130 грн.

З квитанцій від 8 серпня 2016 року та від 30 серпня 2016 року суди встановили, що ОСОБА_3 внесена оплата за навчання за період 2016-2017 навчальний рік в сумі 12 950 грн та за проживання у гуртожитку за цей же період в сумі 5 130 грн.

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_3 зазначив, що наприкінці серпня 2016 року він у супроводі дідуся ОСОБА_4 їздив до Києва для укладання договорів, пов`язаних з навчанням та проживанням у гуртожитку. Зі слів дідуся кошти на оплату навчання та проживання надала мати.

Свідок ОСОБА_4 суду першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 - це його дочка. У серпні він разом з онуком їздив до Києва для вирішення питань, пов`язаних з навчанням у Національному університеті фізичного виховання і спорту України та проживанням. Кошти, які були сплачені за навчання та проживання, належать саме матері онука.

На час сплати коштів у розмірі 18 080 грн. за навчання ОСОБА_3 та його проживання у гуртожитку він не досяг повноліття і батьки мали рівні обов`язки щодо його утримання.

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Встановивши, що відповідач є батьком ОСОБА_3 і додаткові витрати у розмірі 18 080 грн позивач понесла до досягнення сином повноліття, суди першої і апеляційної інстанцій правильно задовольнили позовні вимоги, оскільки до досягнення дитиною повноліття батьки зобов`язані брати рівну участь у її утриманні.

Суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішень судів попередніх інстанцій, оскільки суди,встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалили рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішень - без змін.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, судом не встановлено.

Суди попередніх інстанцій, надавши оцінку письмовим доказам та показанням свідків, дійшли висновку про доведеність понесення позивачем додаткових витрат на сина, що мало місце до його повноліття, та наявність підстав для стягнення їх половини з відповідача.

Доводи касаційної скарги зводяться до необхідності переоцінки доказів, тоді як під час розгляду справи в касаційному порядку суд не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Щодо судових витрат

Оскільки суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 31 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

В. А. Стрільчук