Справа № 306/1457/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 травня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області, ухваленого 15 серпня 2018 року головуючим суддею Ганчак Л.Ф., в справі за позовом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Свалявської міської ради, третя особа без самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру у Закарпатської області про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та скасування державної реєстрації,

встановив:

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся із позовом ОСОБА_1 , Свалявської міської ради про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та скасування державної реєстрації.

Позов вмотивований тим, що, що він є власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності від 04.04.2013 року. Житловий будинок придбав у ОСОБА_3 В 2014 році виник спір між позивачем та відповідачем, які є сусідами, так як останні чинили перешкоди у користуванні зазначеним житловим будинком, а саме у проведенні ремонтних робіт задньої стіни будинку, так як вважали, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який побудований у 1991 році, частково розміщений на земельній ділянці, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 Також зазначає, що відповідачу ОСОБА_1 , відповідно до рішення виконкому Свалявської міської ради народних депутатів від 14.02.1997 року передано у приватну власність земельну ділянку, для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства, та видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,17 га. Вважає, що зазначений державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, виданий з порушенням норм законодавства та чинної на момент реєстрації державного акта Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею. Крім того зазначає, що житловий будинок, який належить йому на праві приватної власності побудований у 1991 році, в той час як державний акт на земельну ділянку відповідачу ОСОБА_1 видано у 1997 році. З врахуванням наведеного позивач просив визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю, виданий 21.03.1997 року на прізвище ОСОБА_1 , зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 836 та скасувати його реєстрацію.

Рішенням Свалявського районного суду від 15 серпня 2018 року даний позов задоволено. Визнано недійсним акт на право приватної власності на землю, виданий 21.03.1997р. на прізвище ОСОБА_1 , вирішено питання про судові витрати.

На дане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та увалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку, що оскаржуваним державним актом порушено законні права та інтереси позивача та незаконно визнав його недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що державний акт відповідача не відповідає дійсним межовим знакам і наявне накладення земельних ділянок, що порушує права позивача.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд з огляду на таке.

Згідно зі ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Встановлено, що пунктом 12 рішення Виконавчого комітету Свалявської міської ради народних депутатів від 22 вересня 1990 року № 234 ОСОБА_4 надано дозвіл на перебудову двоповерхового житлового будинку на старому місці за адресою: АДРЕСА_1 Т.1 а.с.173). Пункт 12 цього рішення відмінено рішенням Виконавчого комітету Свалявської міської ради народних депутатів від 19 березня 1992 року № 91, у зв`язку з даруванням цього будинку ОСОБА_3 та надано йому дозвіл на перебудову двоповерхового житлового будинку на старому місці за адресою: АДРЕСА_1 .1 а.с.174).

Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори 11 грудня 1998 року, ОСОБА_2 купив незакінчений будівництвом житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з 88,5 відсотків готовності, у ОСОБА_3 та взяв на себе всі обов`язки такого згідно з рішенням Виконавчого комітету Свалявської міської ради народних депутатів від 19 березня 1992 року № 91 (Т.1 а.с.86). При цьому в договорі не зазначено жодних відомостей про земельну ділянку, на якій знаходиться відчужуваний будинок. Будівельний паспорт на ім`я ОСОБА_5 також не містить інформації щодо площі такої земельної ділянки (Т.1 а.с.172-181).

04 квітня 2013 року реєстраційною службою Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області видано ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер НОМЕР_1 , за об`єктом нерухомого майна житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 Т.1 а.с.8).

Водночас, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.06.2015 зазначена реєстрація права власності за ОСОБА_2 скасована (Т.1 а.с.87).

Суміжним власником земельної ділянки ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , якій рішенням Свалявської міської ради від 14 лютого 1997 року № 52 «Про передачу земель безкоштовно у приватну власність громадянам міста Свалява» було передано у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_2 , загальною площею 0,17 га, в тому числі 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,05 га для ведення підсобного господарства.

На підставі цього рішення ОСОБА_1 21 березня 1997 року отримала державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 836 (Т.1 а.с.6).

При цьому, з викопіювання з проектних матеріалів щодо передачі вказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_3 (на той момент власник будинку за адресою: АДРЕСА_1 ) погодив межі такої ділянки (Т.1 а.с.93), а отже погодився з розмірами та конфігурацією такої ділянки.

Згідно висновку експерта №3496 від 10.01.2018 (Т.1 а.с.167-171) встановити наявність факту накладення контурів земельних ділянок не надається можливим. При цьому, експертом зазначено, що має місце факт часткового зайняття земельної ділянки ОСОБА_6 , який виражається у розташуванні на ній частини будинку АДРЕСА_1 , що здійснено попереднім його власником ( ОСОБА_3 ).

Вказане узгоджується з обставинами, встановленими Постановою Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №306/192/14-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , Свалявської міської ради про компенсації частини самовільно зайнятої земельної ділянки та зобов`язання вчинити дії (Т.2 а.с.11-16). Даним судовим рішенням встановлено, що саме ОСОБА_2 (як правонаступником) було самовільно зайнято земельну ділянку ОСОБА_1 , і дана обставина не підлягає доказуванню.

Таким чином апеляційний суд констатує, що ОСОБА_2 не надано жодних належних та допустимих доказів як щодо розміру та конфігурації земельної мідянки, право на яку перейшло до нього внаслідок купівлі недобудованого будинку, так і щодо факту здійснення саме ОСОБА_1 самовільного захоплення частини такої ділянки.

А отже позивачем не доведено, що оспорюваним державним актом порушуються його законні права та інтереси права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що пред`явлений ОСОБА_2 позов задоволенню не підлягає.

За таких обставин рішення Свалявського районного суду від 15.08.2018, відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з ст. 141 ЦПК України з позивача на користь апелянта підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 365,40 грн.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Свалявського районного суду від 15 серпня 2018 року та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Свалявської міської ради, третя особа без самостійних вимог Головне управління Держгеокадастру у Закарпатської області про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та скасування державної реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 365,40 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 травня 2019 року.

Головуючий:

Судді: