СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19086/17

пр. № 2/759/860/19

25 квітня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Уляновської О.В.,

секретаря судового засідання Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

у грудні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд византи за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що позивач є співвласником спірної квартири разом із ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та у якої за життя дітей не було, тому у період з 1994 р. по 2000 р. позивач разом із дружиною та дочкою проживали разом із померлою в одній квартирі та забезпечували її харчуванням, медикаментами, предметами домашнього вжитку, надавав матеріальну допомогу, оплачував комунальні послуги, а також на прохання померлої позивач її поховав біля її чоловіка, однак після смерті ОСОБА_2 позивач не звертався із заявою про прийняття спадщини незважаючи на те, що в період з травня 2000 р. по теперішній час користується спірної квартирою.

Позивач у судове засідання не зявився, пр день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 25.04.2019 від нього надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 52).

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав 27.04.2018 на адресу суду відзив, зазначивши, що згідно ст.ст. 509, 530 ЦК УРСР позивач не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 та просив просив слухати справу у відсутності представника (а.с. 23, 24).

Третя особау судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 09.02.2018 подала до суду пояснення в яких просила слухати справу у відсутності представника за наявними документами та доказами, враховуючи фактичні обставини справи (а.с. 18-20).

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 була співвласником разом із ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.10.1994 (а.с. 6, 31).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла (а.с. 7).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_1 з 06.03.1992 ОСОБА_3 з 03.10.1995 та ОСОБА_4 з 03.10.1995 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 32-34).

Як вбачається із відповідді Дванадцятої КДНК від 04.10.2018 №8536 спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 у Дванадцятій КДНК станом на 03.10.2018 не заводилася (а.с. 46).

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за субєктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про столицю України - місто- герой Київ» місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні у місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння.

Тому, виходячи із зазначеного, зі змісту ст. 344 ЦК України, а також враховуючи роз'яснення Міністерства юстиції України від 13.10.2011 обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст. 81 ЦГЖ України), є: тривалість, добросовісність, відкритість та безперервність володіння майном як своїм власним.

Тривалість володіння передбачає, що має закінчиться визначений у Кодексі строк, що розрізняється залежно від речі (рухомої чи нерухомої), яка перебуває у володінні певної особи, і для нерухомого майна складає 10 років.

Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє чужим майном незаконно, не знає про обставини, у зв'язку з яким виникло володіння чужим майном і які не залишали сумніву в правомірності набуття майна. Володілець за давністю є незаконним володільцем. Тому становлення добросовісності залежить від підстав набуття майна.

Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом означеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна.

Згідно ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР позивач не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2

Відповідно до ч. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному звязку, враховуючи те, що позивач є співвласником спірної квартири та разом з дружиною ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_4 з 1994 року проживають в ній, тобто фактично з моменту реєстрації 03.10.1995 вступив у право власності вищевказаним майном та по даний час продовжує відкрито користуватися квартирою, сплачує житлово-комунальні послуги, а тому суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами, Закону України «Про столицю України - місто- герой Київ»; ст. 344 ЦК; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Уляновська

Повний текст судового рішення складено 26.04.2019.