ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Соломахи Л.І., Тимченко О.О.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 234/12820/16 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області, про усунення перешкод у володінні та користуванні майном за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 29 жовтня 2018 року (суддя Лутай А.М., повний текст рішення складено 29 жовтня 2018 року),

в с т а н о в и в :

19 серпня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні та користуванні майном, посилаючись на те, що відповідно до договору дарування від 29 березня 2003 року, вона є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка переобладнана у нежитлове приміщення, де зараз знаходиться магазин. У 2008 році між нею та Краматорською міською радою укладений договір оренди землі, 20 лютого 2008 року вказана квартира переведена у нежитлове приміщення та 18 листопада 2010 року отриманий дозвіл від державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області на виконання будівельних робіт. Рішенням Краматорської міської ради №16/V-32 від 12 грудня 2007 року їй надано земельну ділянку за вищевказаною адресою для несільськогосподарського призначення, яка має площу 0,0041 га та згідно до п.13 цього договору земельна ділянка передається в оренду для обслуговування магазину непродовольчої групи товарів, а відповідно до п.25 договору Краматорська міська рада як орендодавець зобов`язана не вчиняти дій, які б перешкоджали орендарю користуватися орендованою земельною ділянкою. Вона належним чином виконувала та виконує всі умови договору: своєчасно сплачує орендну плату, виконує інші умови щодо утримання та користування даною земельною ділянкою. Неподалік вказаної вище земельної ділянки знаходився торгівельний кіоск, де проводилась торгівля різноманітними продуктами, слабоалкогольними напоями та іншим. У 2010 році власник даного торгівельного кіоску пробив витвір у стіні її нежитлового приміщення та закріпив кабель подачі електроенергії до кіоску, однак проведення даного кабелю відбулось з порушеннями норм в даній сфері, з приводу чого вона зверталася до власника кіоску, але відповіді не було, до начальника МНС м.Краматорська із заявою щодо вжиття дій до власника даного кіоску. Згідно відповіді з ГУ ДСНС України у Донецькій області 12 державного пожежно-рятувального загону №10/1736 від 26 серпня 2015 року власник кіоску дійсно встановив торгівельний кіоск з порушенням протипожежних розривів між житловими та громадськими будівлями. Крім того, власник кіоску 30 травня 2015 року біля входу до її приміщення в тротуарну плитку забив арматуру, чим пошкодив її майно, на її виклик працівників міліції приїхала власниця кіоску, яка вела себе зухвало, попередила, що убирати вона нічого не буде та й не буде нести за це будь-якої відповідальності. Після цього 02 червня 2015 року вантажний автомобіль, який привозив товар до торгівельного кіоску, заїхав на пішохідний тротуар та пошкодив плитку, яку вона встановлювала згідно генерального плану. З цього приводу на її звернення до Краматорського MB з відповідною заявою щодо зобов`язання власника торгівельного кіоску відшкодувати завдану матеріальну шкоду, отримала відповідь, що під час перевірки встановити особу, яка пошкодила її майно не представилось можливим. 31 липня 2015 року невідомі особи, які є власниками кіоску, перенесли і встановили даний кіоск на нове місце, а саме, на земельній ділянці, яка передана їй в оренду, чим порушили встановлені санітарні та пожежні норми. 02 серпня 2015 року невідомі особи розпочали будівельні роботи на прилеглій території, яку вона відповідно до генерального плану облагороджувала, розпочали земляні роботи по встановленню фундаменту. На її прохання щодо надання документів, які б дозволяли проведення будівельних робіт, особи, які виконували будівельні роботи, зазначили, що у них відсутні дані документи та вони виконують роботу, яку їм доручили, хто саме їм доручив виконання цих робіт, останні сказати відмовились. Зазначає, що на час звернення до суду на вказаній вище прилеглій території вже фактично побудований торгівельний павільйон та з цього приводу вона неодноразово зверталась зокрема до ДАБІ у Донецькій області. У відповідності до останньої відповіді №Ф/126 від 10 листопада 2015 року з вказаної вище установи було встановлено наступне: на теперішній час згідно договору купівлі-продажу НАР №731446 від 30 жовтня 2015 року власником торгівельного павільйону біля будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , тобто замовник будівництва ТОВ «Алса-ЛТД» вже не має права власності на об`єкт. Вважає, що у зв`язку з тим, що чинний власник об`єкту ОСОБА_2 не є замовником будівництва, правові підстави для здійснення заходів реагування відносно нього відсутні. Під час попередніх перевірок Департамент ДАБІ у Донецькій області не міг встановити попереднього власника, що також унеможливлювало вжиття відповідних заходів. І тільки після зміни власника об`єкту, вказана вище установа швидко визначилась з власником об`єкту та відповіла, що не має важелів впливу на нового власника. В свою чергу, зміна власника не вирішила питання щодо порушень існуючих норм будування вказаного вище торгівельного павільйону. Вважає, що все це свідчить про упередженість Департаменту ДАБІ у Донецькій області у вирішенні питання щодо додержання законності з боку осіб, які здійснювали будування даного павільйону, байдужість з боку представників місцевого органу самоврядування щодо додержання законності та не бажання вирішувати існуючі проблеми та поновлення її порушених прав призвело до того, що вона вимушена самостійно звернутись до Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз з заявою щодо проведення експертного будівельно-технічного дослідження зі спірних питань, які викладені вище. У відповідності до дослідження №808 від 10 лютого 2016 року розміщення торгівельного павільйону біля вбудованого приміщення магазину по АДРЕСА_1 не відповідають діючим будівельним нормам. З посиланням на постанови Пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року №7, п.1.14 Правил пожежної безпеки, які затверджені наказом МВС України №1417 від 30 грудня 2014 року зазначає, що розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається з урахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм, правил, тощо. Тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, крім тих, що розміщується на території ринків, відповідно до затвердженого плану-схеми повинні розміщуватися на відстані не менше 10 метрів від інших будівель та споруд, крім випадків, коли згідно з будівельними нормами потрібна більша протилежна відстань або коли їх можна встановлювати біля зовнішніх стін без отворів, які відповідають вимогам будівельних норм до протилежних стін. В даному випадку, будівництво торгівельного павільйону відбулося з порушеннями зазначених вище Правил. Крім того, у відповідності до Положення про державний архітектурно-будівельний контроль, затвердженого Постановою КМУ від 25 березня 1993 року №225, державний архітектурно-будівельний контроль і нагляд з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює державна архітектурно-будівельна інспекція та її територіальні органи. З зазначеного вбачається, що виконання будь-яких будівельних робіт повинно відбуватися виключно на підставі дозвільних документів та у суровій відповідальності до існуючого проекту. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Вважає, що в даному випадку з боку контролюючих органів з невідомих підстав не вчинялось будь-яких дій щодо усунення існуючих порушень існуючих в Україні будівельних норм з боку попереднього власника вказаного вище торгівельного павільйону. Згідно наданих матеріалів встановлено, що вказаний об`єкт відповідача зведено хронологічно пізніше об`єкту позивача. Тобто, на час розроблення проектної документації відповідачем об`єкт позивача вже існував і був відображений на топографічній карті. Право власності на її об`єкт на час подачі позову до суду належним чином зареєстровано. Об`єкт відповідача, вказаний вище торгівельний павільйон, збудований та знаходиться на земельній ділянці і розташований на близькій відстані від існуючого її об`єкту та з порушенням існуючих норм будування. Вважає наявними підстави вважати, що ситуація, пов`язана з порушенням вимог протипожежної безпеки, порушення існуючих норм будування виникла виключно з вини попереднього забудовника, а відповідач як теперішній власник не вжив заходів щодо приведення у відповідність торгівельного павільйону до відповідних норм будування. Після уточнення позовних вимог позивачка просила зобов`язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди у володінні та користуванні ОСОБА_3 нежитлового вбудованого приміщення, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідача привести у відповідність до існуючих будівельних норм його торговельний кіоск біля вказаного вище нежитлового вбудованого приміщення, яке належить ОСОБА_3

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 29 жовтня 2018 року в задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області, про усунення перешкод у володінні та користуванні майном відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилася позивачка ОСОБА_3 та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції взагалі не взято до уваги висновок будівельно-технічного дослідження щодо порушень при будівництві торгівельного павільйону від 10 лютого 2016 року №808, складений судовим експертом Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз, яким виявлено низку порушень, а саме: при існуючих відстанях протипожежних розривів: 3,9 м і 5,05 м в світлі, при загорянні кіоску-закусочної виникає небезпека загоряння і задимлення вбудовано-прибудованого магазину і вище розташованих поверхів житлового будинку, а також небезпека блокування евакуаційного виходу відкритим вогнем і димом, що з`явиться небезпекою для життя відвідувачів і персоналу вбудовано-прибудованого магазину, а також для життя і майна мешканців будинку. Кіоск-закусочна розташований таким чином, що вікно продажу товару виходить на проїжджу частину дороги і знаходиться на рівні бордюрного каменю проїзної частини дороги, що створює аварійну ситуацію з можливою небезпекою для здоров`я і життя покупців. Кіоск-закусочна своїм розміром позбавляє магазин привабливості для відвідувачів, з точки зори містобудівної ситуації відбулося нагромадження торгових точок на шкоду існуючих норм. Судовим експертом зроблено висновок, яким встановлено, що розміщення торгівельного павільйону біля вбудованого приміщення магазину не відповідає діючим будівельним нормам. Тобто вбачається пряме порушення прав позивача, що проігноровано судом при ухваленні рішення. В рішенні зазначено, що висновок експерта вказує лише на невідповідність діючим будівельним нормам, але не містить висновку про істотність цих порушень, про відхилення від проекту під час будівництва павільйону. Отже судом встановлено факт невідповідності діючим будівельним нормам розміщення павільйону біля вбудованого приміщення магазину, що і є підтвердженням предмету звернення позивачкою до суду з позовом.

Позивачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 , який діє на підставі ордеру та свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю, в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_5, який діє на підставі ордеру та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, в судовому засіданні апеляційного суду просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що на підставі договору дарування від 29 березня 2003 року ОСОБА_3 є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с.11-12 т.1).

11 лютого 2008 року між ОСОБА_3 та Краматорською міською радою укладено договір оренди землі №401, відповідно до якого позивачці була передана в строкове платне користування для обслуговування магазину непродовольчої групи товарів земельна ділянка несільськогосподарського призначення за кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,0041га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13-14 т.1).

З акту приймання-передачі в оренду земельної ділянки НОМЕР_1 та плану-схеми меж земельної ділянки вбачається, що Краматорська міська рада передала, а ОСОБА_3 прийняла вказану земельну ділянку площею 0,0041 га (11,83 х 4,13 х 5,96 х 1,17 х 6,86 х 2,83), з яких 0,0017 га - під проїздами, майданчиками, 0,0024 га - інші (а.с.15,16 т.1).

18 листопада 2010 року ОСОБА_3 отримала дозвіл від Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області на виконання будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_1 , під магазин непродовольчих товарів з організацією окремого входу та благоустроєм прилеглої території (а.с.18 т.1).

З витягу із протоколу засідання містобудівельної ради Управління архітектури та містобудівництва Краматорської міської ради від 11 серпня 2000 року вбачається, що товариству з обмеженою відповідальністю «Алса ЛТД» наданий дозвіл на виділення земельної ділянки для розміщення торгівельного павільйону дрібнороздрібної торгівлі у дворі будинку АДРЕСА_1 (а.с.111 т.1).

Розпорядженням міського голови Краматорської міської ради від 18 вересня 2000 року №457р надано згоду на розробку проекту відводу земельної ділянки ТОВ «Алса ЛТД» для розміщення павільйону по АДРЕСА_1 (а.с.112-113 т.1).

05 вересня 2011 року ТОВ «Алса ЛТД» подано Декларацію про початок виконання будівельних робіт, а саме, будівництва торгівельного павільйону з благоустроєм території по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,0065 га з кадастровим номером НОМЕР_2 (а.с.117-119 т.1).

12 березня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Алса ЛТД» та Краматорською міською радою укладено договір оренди землі, відповідно до якого товариству була передана в строкове платне користування для розміщення торгівельного павільйону земельна ділянка несільськогосподарського призначення за кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,0065 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.31-31 т.2).

З акту приймання-передачі в оренду земельної ділянки НОМЕР_2 та плану-схеми меж земельної ділянки вбачається, що Краматорська міська рада передала, а товариство з обмеженою відповідальністю «Алса ЛТД» прийняло вказану земельну ділянку площею 0,0065 га (8,80 х 8,39 х 6,40 х 2,98 х 5,76) (а.с.32,35 т.2).

31 серпня 2015 року ТОВ «Алса ЛТД» до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області подано Декларацію про готовність об`єкту до експлуатації - торгівельного павільйону загальною площею 25,6 кв.м, розташованого по АДРЕСА_1 (а.с.35-40 т.2).

Згідно витягу з рішення виконкому Краматорської міської ради №564 від 07 жовтня 2015 року торгівельному павільйону, що належить ТОВ «Алса ЛТД», присвоєний поштовий номер об`єкта містобудування, а саме: АДРЕСА_1 (а.с 46 т.2).

27 жовтня 2015 року Реєстраційною службою Краматорського міського управління юстиції Донецької області видано ТОВ «Алса ЛТД» свідоцтво про право власності на вказаний торгівельний павільйон загальною площею 25,6 кв.м, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: реєстраційний номер 29 (а.с.64, 65 т.2).

Згідно договору купівлі-продажу від 30 жовтня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої краматорської державної нотаріальної контори Полянських В.В., зареєстрованого в реєстрі №1384, відповідач ОСОБА_2 купив у ТОВ «Алса ЛТД» торгівельний павільйон за вищевказаною адресою, площею 25,60 кв.м, що розташований на земельній ділянці площею 0,0065га, кадастровий номер НОМЕР_2 (а.с.72-73 т.2).

З висновку експертного будівельно-технічного дослідження №808 від 10 лютого 2016 року, наданого позивачкою до позовної заяви, вбачається, що розміщення торгівельного павільйону біля вбудованого приміщення магазину по АДРЕСА_1 , не відповідає діючим будівельним нормам (а.с.27-28 т.1).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено порушення її прав з підстав, наведених у позовній заяві.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком.

ОСОБА_3 обґрунтовувала свої позовні вимоги як порушенням відповідачем її права на безпечне володіння, користування і розпорядження її майном, так і порушенням відповідачем будівельних норм і правил при здійсненні будівництва.

Згідно із статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини сьомої статті 376 ЦПК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року № 6 зазначено, що у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК України).

Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Згідно з пунктом 23 зазначеної постанови, при вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з`ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.

З матеріалів справи вбачається, що за договором оренди землі від 12 березня 2014 року ТОВ «Алса ЛТД» (яке в подальшому продало спірний павільйон відповідачеві) була передана в строкове платне користування для розміщення торгівельного павільйону земельна ділянка несільськогосподарського призначення площею 0,0065 га за адресою АДРЕСА_1 (а.с.31-31 т.2).

З Декларації про готовність об`єкту до експлуатації - торгівельного павільйону загальною площею 25,6 кв.м, розташованого по АДРЕСА_1 , від 31 серпня 2015 року (а.с.35-40 т.2) вбачається, що на об`єкті виконано всі передбачені проектною документацією згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами роботи. Обладнання встановлено згідно з актами про його прийняття після випробування у визначеному порядку. Заходи з охорони праці, забезпечення вибухобезпеки, пожежної безпеки, охорони навколишнього природного середовища і антисейсмічні заходи, передбачені проектом, проведені в повному обсязі.

Таким чином, правильним є висновок суду, що попередній власник павільйону ТОВ «Алса ЛТД» здійснив будівництво на належній йому на праві користуванні земельній ділянці, що відведена для мети будівництва павільйону, ним розроблена відповідна технічна документація на будівництво, а позивачка не довела, що здійснене будівництва відповідно до розробленого та затвердженого проекту створило їй перешкоди у користуванні її приміщенням магазину, не надала доказів щодо істотності порушення відповідачем будівельних норм, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Крім того, доводи позивачки про будівництво спірного павільйону на виділеній їй земельній ділянці не відповідає дійсності, оскільки з акту приймання-передачі в оренду земельної ділянки НОМЕР_1 площею 0,0041 га і плану-схеми меж вказаної земельної ділянки (а.с.15,16 т.1) та з акту приймання-передачі в оренду земельної ділянки НОМЕР_2 площею 0,0065 га і плану-схеми меж земельної ділянки (а.с.32,35 т.2) вбачається, що вказані земельні ділянки розташовані окремо та не є суміжними, павільйон розташований на виділеній для його будівництва земельній ділянці.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічні положення закріплені у частині першій статті 81 ЦПК України.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачка в доводах апеляційної скарги щодо перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном посилається на істотне порушення будівельних норм і правил при будівництві павільйону та доказом таких порушень зазначає наданий нею висновок №808 від 10 лютого 2016 року експертного будівельно-технічного дослідження (а.с.27-28 т.1), з висновку якого вбачається, що розміщення торгівельного павільйону біля вбудованого приміщення магазину не відповідає діючим будівельним нормам. Але невідповідність яким будівельним нормам саме в висновку не зазначено.

Судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги вказаний висновок, оскільки зазначене експертне будівельно-технічне дослідження проведено 10 лютого 2016 року, а з вказаним позовом позивачка звернулась до суду 19 серпня 2016 року, тобто дослідження проведено без врахування матеріалів справи, а саме: витягу із протоколу засідання містобудівельної ради Управління архітектури та містобудівництва Краматорської міської ради від 11 серпня 2000 року (а.с.111 т.1), розпорядження міського голови Краматорської міської ради від 18 вересня 2000 року №457р (а.с.112-113 т.1), декларації про початок виконання будівельних робіт (а.с.117-119 т.1), договору оренди землі для розміщення торгівельного павільйону (а.с.31-31 т.2), декларації про готовність об`єкту до експлуатації - торгівельного павільйону загальною площею 25,6 кв.м (а.с.35-40 т.2), свідоцтва про право власності на вказаний торгівельний павільйон (а.с.64 т.2).

При цьому в межах розгляду даної справи позивачкою клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи не заявлялось.

Пунктом 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5 зазначено, що, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченою законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Позивачка, звертаючись до суду з вказаним позовом, просила усунути перешкоди у володінні та користуванні нежитловим вбудованим приміщенням шляхом зобов`язання відповідача привести у відповідність до існуючих будівельних норм його торговельний кіоск, при цьому не зазначила конкретний спосіб захисту, і в судовому засіданні такий спосіб також назвати не змогла.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції обґрунтовано мотивовано тим, що надавши оцінку обставинам справи, дійшов висновку, що позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діями відповідача чиняться перешкоди у володінні та користуванні нею нежитловим вбудованим приміщенням, яке розташовано за адресою АДРЕСА_1 , тобто порушується її право власності.

Таким чином, на підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Судом постановлено обґрунтоване рішення з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування немає.

Нових доказів, які б давали підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, представниками позивача не надано.

Доводи апеляційної скарги і зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом допущено порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах розгляду справи судом апеляційної інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 29 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді І.В. Кішкіна

Л.І. Соломаха

О.О. Тимченко

Повний текст постанови складено 20 травня 2019 року

Суддя-доповідач І.В.Кішкіна