Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року місто Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мохова Є.І.,

за участю секретаря Сотченко В.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Волноваха справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4 з 1/4 частини від усіх видів заробітку до 1/6 частини від усіх видів заробітку. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що судовим наказом Волноваського районного суду від 18.01.2018 року з позивача на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, починаючи з 19.12.2017 року. При ухваленні судового наказу суд не мав можливості врахувати стан його здоров"я та матеріальне становище. Позивач є інвалідом 3 групи, має хронічні захворювання, спостерігається у лікарів ВЦРЛ з 01.06.2014 року після перенесенного ОНМК по типу ішемічного інсульту та с того часу стан здоров"я його погіршується, він потребує постійного лікування, на яке втрачає більшу частину свого доходу. Вимушений систематично проходити стаціонарне ліквання у невролога. Отримує пенсію по інвалідності в мінімальному розмір 1452 грн., тому вимушений працювати дробильником, де отримує зарплату біля 3000 грн. Інших джерел доходу не має. Отже, у звязку із зміною його матеріального стану, погіршенням здоровя, просив зменшити розмір аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини усіх видів заробітку до 1/6 частини усіх видів заробітку, але не більше 10 прожиткових мінімумів та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не зявилася, повідомлена була належним чином, з"явився її представник - адвокат Мірошникова О.А.

Представник відповідача -адвокат Мірошникова О.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити, у зв"язку з тим, що позивач не надав нову довідку МСЕК з продовження строку інвалідності, а довідка МСЕК, яка міститься в матеріалах провадження закінчила свою дію 01.03.2019 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що батьками неповнолітнього ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим виконкомом Донської селищної ради Волноваського району Донецької області 01.10.2008 року (а.с. 5).

Судовим наказом Волноваського районного суду від 18.01.2018 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина- ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 19.12.2017 року. і до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 7).

З довідки МСЕК від 28.02.2018 року, виданої головою МСЕК, вбачається, що ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності строком до 01 березня 2019 року. (а.с. 8).

Як вбачається з виписки з медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ " Волноваська ЦРЛ" з 21.09.2017 року по 30.09.2017 року з діагнозом: ДЄП II стадії, декомпенсація з розсіяної неврологічної симптоматикою. (а.с. 10).

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ " Волноваська ЦРЛ" з 10.01.2018року по 19.01.2018 року з діагнозом: ДЄП II стадії, декомпенсація з розсіяної неврологічної симптоматикою, з 16.07.2018 року по 25.07.2018 року з діагнозом: ДЄП II стадії, декомпенсація з розсіяної неврологічної симптоматикою. (а.с. 11-12).

Згідно довідки № 6 від 04.03.2019 року виданою директором ТОВ " Київський завод будівельних матеріалів " Астор" , ОСОБА_1 працює з 05.05.2015 року на посаді мастера дільниці і його дохід з 01.09.2018 року по 28.02.2019 року складає 26 327,57 грн. (а.с. 24).

Як вбачається з довідки № 6324 від 11.03.2019 року виданою начальником Волноваського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Волноваського району і отримує пенсію по інвалідності, за період з вересня 2018 року по лютий 2019 року отримав пенсію у розмірі 8 120,28 грн. (а.с. 25).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним погіршенням матеріального становища батька таке може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Стаття 12 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 76 ЦПК України).

Тобто, для зменшення розміру аліментів позивач повинен довести, що у нього на стільки змінився матеріальний стан, що воно впливає на його неможливість сплачувати аліменти у визначеному раніше розмірі.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що він є інвалідом 3 групи, має хронічні захворювання, спостерігається у лікарів ВЦРЛ з 01.06.2014 року після перенесенного ОНМК по типу ішемічного інсульту та з того часу стан здоров"я його погіршується, він потребує постійного лікування, на яке втрачає більшу частину свого доходу, у зв`язку з чим не має можливості сплачувати аліменти у присудженому судом розмірі.

Однак жодних документів, які б свідчили про обмеження працездатності позивача, витрачання грошових коштів на лікування, позивачем не надано. Він працює, отримує заробітну плату, його дохід з 01.09.2018 року по 28.02.2019 року складає 26 327,57 грн., за період з вересня 2018 року по лютий 2019 року отримав пенсію у розмірі 8 120,28 грн., нову довідку МСЕК з продовження строку інвалідності не надав, тому підстав для зменшення розміру аліментів судом не вбачається.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Таким чином, вирішуючи питання щодо зменшення розміру аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, та вважає, що позивачем не доведений факт погіршення його матеріального становища до такого ступеня, що може бути беззаперечною підставою для зменшення розміру аліментів з 1/4 частини з усіх видів заробітку до 1/6 частини.

Керуючись ст. ст. 180, 182, 191, 199 СК України, ст. ст. 3, 12, 13, 76-80, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Оригінал рішення виготовлено в єдиному екземплярі, та знаходиться в матеріалах цивільної справи № 221/5079/18, яка зберігається у архіві Волноваського районного суду Донецької області.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Є.І.Мохов