Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 266/4751/16-ц

провадження № 61-36323св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідаціюПублічного акціонерного товариства «Банк Форум»,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 березня 2016 року у складі судді Сараєва І. А. та рішення Апеляційного суду Донецької області від 27 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Ткаченко Т. Б., Мальцевої Є. Є., Мироненко І. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» звернулося до суду з позовомдо ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 14 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» (далі - АКБ «Форум», банк), правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 0329/08/15-А, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 50 673,00 доларів США для придбання автомобіля зі сплатою 13 % річних та кінцевим терміном повернення до 14 серпня 2018 року.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 14 серпня 2008 року укладено договір поруки № 0329/08/15-А (П) та додаткова угода, згідно з якими поручитель узяв на себе відповідальність за неналежне виконання ОСОБА_3 кредитних зобов'язань.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 26 листопада 2014 року виникла заборгованість у розмірі 30 811,46 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом - 20 755,00 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитними коштами - 5 891,78 доларів США, пені з розрахунку 0,2 % у день за простроченим кредитом та процентами - 4 164,68 доларів США, яку позивач просив стягнути у солідарному порядку із відповідачів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 березня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Форум» суму заборгованості за кредитним договором від 14 серпня 2008 року № 0329/08/15-А в розмірі 20 755,00 доларів США, суму заборгованості за процентами у розмірі 5 891,78 доларів США, суму пені із розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами у розмірі 3 755,93 доларів США, а всього 30 402,71 доларів США, що еквівалентно (за курсом Національного банку України 100 доларів США - 1 497,31 грн) 455 128,57 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позичальник не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, унаслідок чого утворилась кредитна заборгованість, тому наявні підстави для її стягнення в тому числі і з поручителя відповідно до частин першої, другої статті 554 ЦК України.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 12 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 відхилено. Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 09 березня 2016 року залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвала апеляційного суду мотивоване тим, що судом першої інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Короткий зміст рішення суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 задоволено частково.

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 12 травня 2016 року в частині позовних вимог ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що апеляційним судом не враховано, що кредитним договором передбачено виконання грошових зобов'язань шляхом здійснення щомісячних платежів (згідно з графіком платежів), а за договором поруки відповідальність поручителя наступає у разі невиконання боржником зобов'язання за кредитним договором, зокрема несплати чергового платежу, не з'ясував чи пред'явив банк вимогу до поручителя в межах річного терміну за кожним місячним платежем та за якими платежами порука припинилась, а за якими ще діє.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 27 квітня 2017 рокурішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 березня 2016 року змінено в частині розміру заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість станом на 26 листопада 2014 року за кредитним договором від 14 серпня 2008 року № 0329/08/15-А у розмірі 5 837,31 доларів США, з яких: 3 100,88 доларів США заборгованість за кредитом, 2 736,43 доларів США заборгованість за процентами.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість станом на 26 листопада 2014 року за кредитним договором від 14 серпня 2008 року № 0329/08/15-А у розмірі 20 809,47 доларів США, з яких: 17 654,12 доларів США заборгованість за кредитом, 3 155,35 доларів США заборгованість за процентами, та пеню у розмірі 99 865,94 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині судового збору залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що умовами кредитного договору передбачено виконання грошових зобов'язань шляхом здійснення щомісячних платежів (згідно з графіком платежів), а відсотків щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами, і останній платіж по поверненню кредиту за кредитним договором був здійснений боржником 21 серпня 2012 року і не в повному обсязі, та з 23 жовтня 2012 року виникла заборгованість щодо повернення процентів, а також те, що позивачем пред'явлено вимогу про повернення кредитних коштів за цим договором до боржника та поручителя 14 жовтня 2014 року, банк надав боржникові та поручителю тридцятиденний строк для виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, а до суду з позовом банк звернувся протягом передбаченого договором поруки річного строку з дня направлення вимоги про дострокове виконання цих зобов'язань, а саме 27 листопада 2014 року, отже за платежами за кредитним договором за період до 13 листопада 2013 року порука ОСОБА_4 припинилась, і вона не несе солідарної відповідальності за цей період за невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором.

Разом з цим в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя ОСОБА_4 за невиконання боржником взятих на себе зобов'язань за цим кредитним договором, а саме з 14 листопада 2013 року до закінчення строку дії договору, правовідносини поруки за договором не припинилися, і відповідно до умов договору поруки, у зв'язку з невиконанням боржником ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_3 і ОСОБА_4 несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобов'язань за цей період.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У червні 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі судові рішення в частині задоволення позовних вимог до неї як до поручителя, та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині оскаржуваного рішення, за для перевірки законності щодо розміру та періоду нарахування пені до відповідача ОСОБА_3, рішення суду першої та апеляційної інстанції скасувати з направленням матеріалів справи в цій частині до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом з боржника двічі стягнуто одну і ту саму заборгованість, як з самостійного боржника, так і як з солідарного боржника.

Крім того, апеляційним судом при обчисленні пені за несвоєчасне виконання зобов'язань залишено поза увагою, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, як передбачено статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Разом з цим судами неправильно застосовано положення частини четвертої статті 559 ЦК України щодо обчислення строку для пред'явлення вимог до поручителя.

Відомості про рух справи у Верховному Суді

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

21 січня 2018 року справа № 266/4751/14-ц надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Станом на час розгляду справи Верховним Судом відзивів (заперечень) на касаційну скаргу не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статі 400 цього Кодексу.

За правилами частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційного скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

14 серпня 2008 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 0329/08/15-А, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 50 673,00 доларів США для придбання автомобіля Hyundai модель Veracruz, 2008 року випуску зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13 % річних та кінцевим терміном повернення до 14 серпня 2018 року.

Згідно з пунктом 2.3 кредитного договору позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місцем отримання кредиту в сумі не менше 604.00 доларів США, на відкритий йому позичковий рахунок № НОМЕР_3 в Лівобережному відділенні Маріупольської філії АКБ «Форум», МФО 394653.

Проценти за користування кредитними коштами позичальник сплачує самостійно на рахунок № НОМЕР_4 в лівобережному відділення Маріупольської філії АКБ «Форум», МФО 394653, щомісячно не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами, якщо цей день випадає на вихідні або святкові дні, проценти за користування кредитом позичальник сплачує у перший робочий банківський день після вихідних або святкових днів.

Пунктом 3.2.2 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх позичальником своїх зобов'язань за цим договором.

За несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 проценти за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів (пункт 4.1 кредитного договору).

Із метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором 14 серпня 2008 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_4 укладено договір поруки та додаткова угода, згідно з якими поручитель узяв на себе відповідальність за неналежне виконання ОСОБА_3 кредитних зобов'язань.

Судами також встановлено, що з жовтня 2012 року ОСОБА_3 припинив сплачувати заборгованість за кредитним договором.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 26 листопада 2014 року виникла заборгованість у розмірі 30 811,46 доларів США, що еквівалентно 461 341,84 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 20 755,00 доларів США, простроченої заборгованості з повернення кредитних коштів - 6 397,75 доларів США, що еквівалентно 95 793,91 грн, поточної заборгованості з повернення кредитних коштів - 14 357,25 доларів США, що еквівалентно 214 971,99 грн, заборгованості за процентами - 5 891,78 доларів США, простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 5 704,41 доларів США, еквівалент 85 412,48 грн, поточної заборгованості за нарахованими процентами - 187,37 доларів США, еквівалент 2 805,50 грн, пені з розрахунку 0,2 % у день за простроченим кредитом та процентами - 4 164,68 доларів США, еквівалент 62 357,95 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598, статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною першою статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

За змістом статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судами встановлено, що 13 жовтня 2014 року на адресу відповідачів було направлено вимогу про необхідність достроково погасити заборгованість за кредитним договором.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже у разі пред'явлення вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку виконання відповідної частини основного зобов'язання, в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України, порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Такий правовий висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду України № 6-272цс16 від 29 червня 2016 року та постанові Великої Палати Верховного Суду № 14-145цс18 від 13 червня 2018 року.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що до солідарного стягнення з відповідачів підлягає 20 809, 47 доларів США (еквівалент 553 298,84 грн), з яких: 17 654,12 доларів США (еквівалент 469 401,87 грн) заборгованість за кредитом (14 357,25 доларів США - поточна заборгованість та 3 296,87 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом з 21 листопада 2013 року до 21 листопада 2014 року), 3 155,35 доларів США (еквівалент 83 896,97 грн) заборгованість за процентами (187,37 доларів США - поточна заборгованість за нарахованими процентами та 2 967,98 доларів США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами з 21 листопада 2013 року до 21 листопада 2014 року) , та пеня у розмірі 99 865,94 грн ( 28 158,07 грн (1 059,02 доларів США х 26,5888) - пеня за кредитом та 71 707,87 грн (2 696,92 доларів США х 26,5888) - пеня за процентами).

Такий розрахунок в частині стягнення заборгованості з поручителя відповідає встановленим обставинам справи та відповідачем ОСОБА_4 не спростований.

Разом з цим апеляційний суд, беручи до уваги власний розрахунок заборгованості, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів, дійшов помилкового висновку, що таке стягнення підлягає з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, залишивши поза увагою, що рішенням суду першої інстанції з відповідача ОСОБА_3 стягнута заборгованість за кредитом і в цій частині рішення набрало законної сили. Водночас ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року ухвала Апеляційного суду Донецької області від 12 травня 2016 року скасована лише в частині позовних вимог пред'явлених до відповідача ОСОБА_4 як до поручителя, в іншій частині ця ухвала судом касаційної інстанції не переглядалась і тільки в цій частині Апеляційний суд Донецької області, ухвалюючи рішення від 27 квітня 2017 року мав би переглянути рішення суду першої інстанції.

Заслуговують на увагу доводи заявника у касаційній скарзі про те, що апеляційним судом неправильно визначено розмір пені, який підлягає стягненню, адже позивачем ставилась вимога про стягнення пені у валюті договору, передбаченого пунктом 4.1 цього договору. Сторонами договору погоджено розмір та порядок нарахування неустойки у вигляді пені та цей пункт договору у встановленому законом порядку недійсним не визнаний.

При цьому аргументи заявника у касаційній скарзі на невідповідність розрахунку пені апеляційним судом з посиланням на положення 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» є необґрунтованими, оскільки положення цього Закону до спірних правовідносин не застосовуються.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості станом на 26 листопада 2014 року за кредитним договором від 14 серпня 2008 року № 0329/08/15-А у розмірі 5 837,31 доларів США, а також щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за цим кредитним договором, а тому рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 березня 2016 року в частині позовних вимог ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та рішення Апеляційного суду Донецької області від 27 квітня 2017 року в цілому підлягають скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення.

Оскільки судами повно з'ясовано обставини справи та встановлено правовідносини сторін, що не потребує додаткового зібрання доказів, однак неправильно застосовано норми матеріального права, що підлягають застосуванню, зазначене відповідно до статті 412 ЦПК України є підставою для скасування рішення судів першої та апеляційної інстанції та ухвалення у справі нового рішення.

З огляду на те, що відповідно до умов договору поруки поручитель ОСОБА_4 несе солідарну відповідальність з позичальником ОСОБА_3 за невиконання взятих ним на себе зобов'язань за цим кредитним договором з 14 листопада 2013 року до закінчення строку дії договору, до стягнення з поручителя солідарно з позичальником підлягає заборгованість саме за цей період.

Керуючись статтями 141, 402, 409, 412, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 березня 2016 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідаціюПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та рішення Апеляційного суду Донецької області від 27 квітня 2017 року скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) солідарно зі ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (код ЄДРПОУ - 21574573) заборгованість станом на 26 листопада 2014 року за кредитним договором від 14 серпня 2008 року № 0329/08/15-А у розмірі 20 809,47 доларів США (двадцять тисяч вісімсот дев'ять доларів США 47 центів), з яких: 17 654,12 доларів США (сімнадцять тисяч шістсот п'ятдесят чотири доларів США 12 центів) заборгованості за тілом кредиту, 3 155,35 доларів США (три тисячі сто п'ятдесят п'ять доларів США 35 центів) заборгованість за процентами за користування кредитом, та пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання за кредитним договором у розмірі 3 755,94 доларів США (три тисячі сімсот п'ятдесят п'ять доларів США 94 центи).

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
С. О. Погрібний