Справа №461/4443/18
Провадження №2/461/114/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Городецької Л.М.,

з участю: секретаря судового засідання Думича Р.М.,

представника позивача ОСОБА_1 .,

представника відповідача Сінгаєвського А.В ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Львівського комунального підприємства «Старий Львів» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Львівського комунального підприємства «Старий Львів» про примусове виконання обов`язку в натурі та припинення дій які порушують гарантовані Основним Законом права,

в с т а н о в и в :

ЛКП «Стрий Львів» звернулося в суд з позовом доОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, мотивуючи свої позовні вимоги наступним.

Будинок № АДРЕСА_1 перебуває на балансі та обслуговуванні ЛКП «Старий Львів». Відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_2 вказаного АДРЕСА_3 , що відповідачі не здійснюють оплату за утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого за період із січня 2010 року по березень 2018 року утворилася заборгованість, у сумі 12005,85 грн. Просить суд стягнути солідарно із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ЛКП «Старий Львів» заборгованості по утриманню будинку у розмірі 12005,85 грн. та судові витрати.

10 липня 2018 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 звернулася в суд із зустрічним позовом до ЛКП «Старий Львів» про примусове виконання обов`язку в натурі та припинення дій які порушують гарантовані Основним Законом права. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 не укладала з відповідачем договорів про надання послуг з утримання будинку, про надання послуг із вивезення побутових відходів, які містять істотні умови, відповідають вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та типовим договорам, розроблених та затверджених постановами КМУ від 20.05.2009 року, 10.12.2008 року №1070. Н`а її думку, адміністрація ЛКП «Старий Львів» вчиняє дії, які порушують права ОСОБА_3 , що зумовлено відсутністю договорів між сторонами про надання житлово-комунальних послуг, позбавляють її права пред`являти претензії щодо ненадання послуг чи надання неякісних послуг в частині належного утримання будинку, внутрішньо будинкових мереж. Крім того, стверджує, що діями відповідача їй спричинено моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях та переживаннях, яких вона зазнала та зазнає у зв`язку із протиправною поведінкою відповідача щодо неї та членів її сім`ї, яку вона оцінює у 17000 грн. Стверджує, що зазначене призвело до різкого погіршення стану здоров`я ОСОБА_3 та членів її сім`ї. Просить суд визнати відсутність передбачених та оформлених відповідно до вимог чинного законодавства України, договірних відносин між ОСОБА_3 та керівництвом ЛКП «Старий Львів», що є грубим порушенням з боку відповідача конституційних приписів, законів України, актів цивільного законодавства та інших нормативно-правових актів; визнати протиправними та протизаконними будь-які нарахування для оплати нею будь-якої послуги на будь-яких виготовлених керівництвом ЛКП «Старий Львів» папірцях (відомість, повідомлення, вимога, попередження, тощо), що здійснені, здійснюють чи будуть здійснювати в майбутньому за період відсутності договірних відносин між нею та ЛКП «Старий Львів» саме за таку послугу; заборонити керівництву ЛКП «Старий Львів» до укладення, передбачених діючим законодавством України, відповідних договорів, направляти будь-які папірці-залякування та вчиняти будь-які інші дії психологічного тиску на неї та членів її сім`ї з вимогою оплати за надані чи ненадані, за неіснуючі чи віртуальні, за нібито надані, а фактично написаних на папірчиках послуги; зобов`язати керівництво ЛКП «Старий Львів» підготувати та укласти з ОСОБА_3 , співвласником приватизованої квартири АДРЕСА_4 відповідно до вимог базового спеціальної дії Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та з урахуванням вимог інших загальнообов`язкових державних та галузевих законів та нормативно-правових актів правочини під назвою: договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою м.Львів, вул АДРЕСА_5 Краківська, АДРЕСА_6 , договір про надання послуг із вивезення побутових відходів; визнати, що керівництво ЛКП «Старий Львів» грубо порушило і продовжує порушувати і до сьогодні пряму вимогу базового спеціальної дії Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме: не підготувало відповідно до типових та не уклало до 01.01.2006 року з ОСОБА_3 відповідні договори про надання житлово-комунальних послуг; зобов`язати керівництво ЛКП «Старий Львів» в якості повідомлення щодо надання послуг використовувати виключно розрахункових документ, згідно Положення про форму та зміст розрахункових документів (Міністерство фінансів України наказ №13 від 21.01.2016 року); зобов`язати керівництво ЛКП «Старий Львів» скасувати (знищити) незаконно відкритий, і навіть без відома ОСОБА_3 якийсь особовий рахунок НОМЕР_1 ; стягнути з керівництва ЛКП «Старий Львів» на користь ОСОБА_3 17000 грн. моральної шкоди, нанесеної систематичним порушенням прав споживачів.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 15 червня 2018 року відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом підтримав первісні позовні вимоги та заперечив проти задоволення зустрічного позову з огляду на те, що у матеріалах справи є докази, які підтверджують факт надання позивачем відповідачам житлово-комунальних послуг. Крім того, відповідачі не пред`являли до ЛКП «Старий Львів» претензійних вомог щодо ненадання або неякісного надання житлово-комунальних послуг.

Відповідач за первісним позовом та її представник заперечили проти задоволення позову ЛКП «Старий Львів» з мотивів наведених у відзиві. Додатково надали пояснення про те, що позивач не виконує своїх обов`язків щодо надання житлово-комунальних послуг. Просить суд відмовити у задоволенні первісного позову. А зустрічний задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши надані суду докази, суд вважає, що первісний позов слід задовольнити частково, а у задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_4 , та зареєстровані у ній, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки №1099 виданої ЛКП «Старий Львів» 29.03.2018 року (а.с.8).

Отже, як власники та споживачі житлово-комунальних послуг, згідно ст.ст. 156, 162 ЖК України, зобов`язані не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги.

Будинок №14 на вулиці Краківській у м.Львові перебуває на балансі та обслуговуванні ЛКП «Старий Львів».

Згідно з розрахунком позивача, відповідачі, не сплачували за надані їм житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість, що станом на 10.04.2018 року становить 12005,85 грн. (а.с. 6-7).

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно з п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених Постановою КМУ №45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року №572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором.

Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг.

Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом

Відповідачами, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих їм житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг.

Крім того, поруч з наведеним, слід зазначити, що позовні вимоги заявлені про стягнення заборгованості зі сплати комунальних послуг за період з січня 2010 року по березень 2018 року. При цьому, позовна заява подана лише 14.06.2018 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із статтею 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представником відповідача за первісним позовом у письмових запереченнях було заявлено про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, передбаченого ст. 267 ЦК України.

При цьому слід зазначити, що представником позивача ЛКП «Старий Львів» не було надано суду доказів на підтвердження поважності причини пропущення строків позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 5403,75 грн. (12005,85 грн. 6602,10 грн. = 5403,75 грн.)є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Покликання відповідача, як на підставу для відмови у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного, відсутність укладених між сторонами договорів, суд не бере до уваги, оскільки умови встановлення факту надання відповідними організаціями житлово-комунальних послуг по утриманню будинку і прибудинкової території, відсутність договору з обслуговування, що має бути укладено між власником квартири і надавачем послуг не звільняє таку особу від несення витрат на утримання спільного майна.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таку правову позицію висловом Верховний Суд у справі №638/11034/15-ц (Провадження №61-30699 св18) від 10 грудня 2018 року.

Матеріалами справи встановлено, що ЛКП «Старий Львів» здійснює надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_2 14. Про це свідчать надані представником ЛКП «Старий Львів» у розпорядження суду акти виконаних робіт (а.с.69-96), а тому відповідачі як власники квартири №14, зобов`язані оплачувати зазначені послуги.

Доводи ОСОБА_3 та її представника про те, що ЛКП «Старий Львів» не надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території не відповідають фактичним обставинам справи, є лише суб`єктивним твердженням, адже суду не надано докази того, що відповідача пред`являли до позивача вимоги про ненадання ним, чи неналежного надання житлово-комунальних послуг.

Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому доведенню у спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди.

Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги конкретні обставини справи, розмір та характер заподіяної шкоди, виходячи з характеру правопорушення, а також враховує вимоги розумності та справедливості.

Вимога позивачів за зустрічним позовом про відшкодування їм відповідачем моральної шкоди в розмірі 17000 не є обґрунтованою, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки позивачами за зустрічним позовом не доведено причинний зв`язок між заподіяною їм моральною шкодою та неправомірними діями відповідача, не доведено розміру та моральної шкоди, а також не доведено вини відповідача у її заподіянні, суд приходить до висновку, що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Крім того, позовні вимоги ОСОБА_3 про зобов`язання ЛКП «Старий Львів» укласти з останньою договорів також не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов`язання особи до укладення відповідних договорів).

Відтак, оскільки, представником ЛКП «Старий Львів» надано докази на підтвердження надання вказаних послуг та їх обґрунтованості, обґрунтованого розрахунку заявлених до стягнення сум, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача плати за житлово-комунальні послуги знайшла своє підтвердження в ході розгляду справи, та враховуючи ту обставину, що позивачем було пропущено строк позовної давності, а в свою чергу представником відповідача було заявлено, в судовому засіданні, про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, передбаченого ст. 267 ЦК України, тому суд дійшов висновку про задоволення первісного позову частково, зокрема на суму 5403,75 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути 1762 грн. судового збору.

Керуючись 12, 13, 76-89, 258, 259, 265, 268, 280-284 ЦПК України суд,

в и р і ш и в :

Первісний позов Львівського комунального підприємства «Старий Львів» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_3 (адреса місця проживання: АДРЕСА_6 ), ОСОБА_4 (адреса місця проживання: АДРЕСА_6 ), ОСОБА_5 (адреса місця проживання: АДРЕСА_6 ) на користь Львівського комунального підприємства «Старий Львів» (юридична адреса: м.Львів. вул.Сербська, 15, р/р № НОМЕР_2 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» м.Львів, МФО 320478, ЗКПО 20782401) заборгованість з утримання будинку в розмірі 5403 (п`ять тисяч чотириста три) грн. 75 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 (адреса місця проживання: АДРЕСА_6 ), ОСОБА_4 (адреса місця проживання: АДРЕСА_6 ), ОСОБА_5 (адреса місця проживання: АДРЕСА_6 ) на користь Львівського комунального підприємства «Старий Львів» (юридична адреса: м.Львів. вул.Сербська, 15, р/р № НОМЕР_2 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» м.Львів, МФО 320478, ЗКПО 20782401) по 587,33 грн. сплаченого судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Львівського комунального підприємства «Старий Львів» про примусове виконання обов`язку в натурі та припинення дій? які порушують гарантовані Основним Законом права відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення складено 30 травня 2019 року.

Суддя Л.М.Городецька