Житомирський апеляційний суд
Категорія 29 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Ковальської Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №296/10638/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2019 року, ухвалене під головуванням судді Рожкової О.С. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, у якому просив стягнути із Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на його користь збитки, пов`язані із поданням та розглядом заяви від 22.06.2017 в сумі 1617 грн 00 коп.; витрати, пов`язані із поданням та розглядом даної позовної заяви в сумі 1000 грн 00 коп.; моральну шкоду в сумі 80000 грн 00 коп. Позовні вимоги мотивував тим, що 22.06.2017 він звертався до відповідача із заявою про надання інформації та просив надати копію акту обстеження від 04.10.2017 належної йому земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0797 га, що розташована на території Коростишівської міської ради Житомирської області та всі матеріали, документи складені у зв`язку з даною перевіркою, копію розрахунку шкоди до акту обстеження від 04.10.2017 вищевказаної земельної ділянки, документів щодо сплати даної шкоди позивачеві або документів, що підтверджують надання матеріалів для можливості стягнення шкоди самостійно. Проте, Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області запит належним чином не розглянуто. Як вказував позивач, 30.08.2018 Житомирський окружний адміністративний суд ухваленим рішенням у справі №0640/3901/18 визнав протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у наданні повної інформації на звернення ОСОБА_1 У зв`язку із ненаданням для ознайомлення запитуємої інформації, позивач, будучи головою громадської організації, позбавлений можливості її задіяння для своєчасного реагування на суперечливі здоровому глузду процеси, можливості належного оскарження протиправної поведінки та своєчасного оскарження прийнятого відповідачем рішення у справі №280/1619/17. Факт незаконних дій державного органу підтверджений рішенням суду, ці обставини не потребують доказування. Хоменко ОСОБА_2 зазначав про те, що відповідач, прийнявши неправомірне рішення щодо розгляду його звернення, завдав йому матеріальні збитки, пов`язані з оскарженням відмови в судовому порядку. Посилаючись на приписи ч.1 ст.23 ЦК України та на ч.2 ст.138 ЦПК України, витрачений свій час та матеріальні ресурси оцінив у 1617 грн 00 коп., які просить стягнути з відповідача. Крім того, вважаючи, що діями Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки порушено його право на безоплатне отримання земельної ділянки, чим завдано моральну шкоду останньому.

Та з урахуванням характеру та суті допущеного відповідачем правопорушення, його правових наслідків, ступеню перенесених душевних і моральних страждань та переживань, що відобразилось на його психоемоційному стані, стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 80000 грн 00 коп.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто із Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5000 грн 00 коп. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто із Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до спеціального фонду державного бюджету України судовий збір в сумі 704 грн 80 коп.

В апеляційній скарзі Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зокрема, вказує, що неодержані доходи ОСОБА_1 ніяким чином не залежать від рішення відповідача, таким чином, у даному випадку реальної можливості для отримання позивачаем моральних страждань не існувало. Із позовної заяви не зрозуміло у чому саме полягають неправомірні дії відповідача, які викликали душевні страджання, оскільки надання інформації відбулося у відповідності до норм чинного законодавства, окрім того, останнім не було обґрунтовано розмір завданої йому моральної шкоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у наданні повної інформації на звернення ОСОБА_1 від 16.07.2018 року. У решті позову відмовлено.

Зі змісту постанови вбачається, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області після отримання ухвали про відкриття провадження у цій справі, листом від 17.08.2018 № 31-6-0.4-5982/2-18 та з метою досудового врегулювання спору направило на адресу ОСОБА_1 наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 02.10.2017 №330-ДК "Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням і охороною земель" та лист Коростишівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області від 31.08.2017 №4797/213/-2017. Зазначаючи про такі обставини, суд вказав, що відповідач, хоча і порушуючи строки, встановлені чинним законодавством, надав позивачу повну та достовірну інформацію на запити від 16.07.2018, а тому відмовив у вимозі про зобов`язанні ГУ Держгеокадастру направити вищезазначені лист та наказ останньому. Разом з тим, судом встановлено факт не направлення ГУ Держгеокадастру у Житомирській області запитуваних ОСОБА_1 листа та наказу, а тому встановив факт відмови у їх наданні.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було доведено неправомірні дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області відносно нього. Керуючись принципом розумності та справедливості, а також враховуючи ступінь, характер та тривалість моральних страждань, яких зазнав ОСОБА_1 , час та зусилля витрачених для відновлення порушеного права, суд дійшов висновку, що вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та визначив розмір моральної шкоди у 5000 грн 00 коп.

Проте, погодитись з такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не вважає за можливе.

В силу ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Також, відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Разом з тим, відповідно до ст. 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов`язаннями держави.

Положеннями ст. 7 БК України серед принципів бюджетної системи України визначений принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями (п.8).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 БК України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 43 БК України при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Проте, виходячи з положень ст. 22 БК України Казначейська служба України не є розпорядником бюджетних коштів.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 215 від 15.04.2015 Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів, і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Одним із основних завдань Казначейства є реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів (п.3).

Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку, зокрема, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, а також здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (п.4).

Згідно п. 1 Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2011 N 1280, Головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі є територіальними органами Державної казначейської служби України, які відповідно до п. 18 є окремими юридичними особами публічного права і також мають повноваження безспірного списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду ( п.4).

Виконання рішень про стягнення коштів з державного бюджету здійснюється Державною Казначейською службою України у відповідності до вимог Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Кабінетом Міністрів України №845 від 03.08.2011 року.

Пунктом 3 Порядку визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Так, згідно з ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 1 ст.48 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 за захистом свого порушеного права звернувся до суду із позовом, у якому відповідачем зазначив Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Протиправність дій Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області встановлена рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30.08.2016, яке набрало законної сили, а тому відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України вказана обставина доказуванню не підлягає.

Виходячи з норм процесуального права відповідачем є особа, на яку вказує позивач як на порушника своїх прав. На відміну від позивача відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Якщо ж судом встановлено, що відповідач не є зобов`язаним за вимогою позивача, такий відповідач визнається неналежним. Установлення цієї умови є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Проте, виключно позивач, наділений правом визначати коло відповідачів, визначати предмет та підстави позову.

В ході розгляду справи судом першої інстанції клопотань та/або заяв щодо заміни відповідачів у даній справі, залучення співвідповідачів позивачем не заявлялося, а відповідно судом і не вирішувалося.

Відповідно до норм матеріального права обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу (ст.1174 ЦК України) та не на орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування (ст.1173 ЦК України), незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Враховуючи, що казначейське обслуговування бюджетних коштів забезпечує Державна казначейська служба України (Казначейство), яка є центральним органом виконавчої влади і має повноваження безспірного списання коштів державного та місцевого бюджетів на підставі рішення суду, то саме цей орган має бути залучений до участі у справі.

Стягнення зазначеної шкоди у разі задоволення позовних вимог здійснюється з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання з рахунку призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади за бюджетною програмою щодо відшкодування шкоди, тому обов`язковим відповідачем у справах про відшкодування шкоди, має бути Державна казначейська служба України.

З огляду на встановлений механізм виконання судових рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (бюджетних установ), стягнення моральної шкоди у разі задоволення позовних вимог здійснюється з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, яка не є стороною у справі.

Між тим, позов пред`явлено до відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, яке не займається виконанням рішень про стягнення коштів з державного бюджету.

А тому, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що позивач не позбавлений права на звернення до суду із позовною заявою до належного відповідача.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК України.

Відповідно до частини 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 відповідач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи довічно.

З огляду на наведене, судовий збір сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги в сумі 1057 грн 20 коп. компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Судові витрати (судовий збір), понесені Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області за подання апеляційної скарги у розмірі 1057 грн 20 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 22 травня 2019 року.

Головуючий

Судді