Справа № 206/7143/18
Провадження № 2/206/325/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2019року у залі суду у м.Дніпрі суддя Самарського районного суду м.Дніпропетровська Сухоруков А.О., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи Органу опіки та піклування Управління служби в справах дітей Самарської районної у місті Дніпропетровську ради Воднєвої Н.В., розглядаючи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представника третьої особи Воднєвої Н.В., розглядаючи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Управління служба в справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

встановив:

28 грудня 2018 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Управління служба в справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.

В прохальній частині позову позивач просить суд визнати місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із матір`ю ОСОБА_5 . Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 3750,00 грн. (три тисячі сімсот п`ятдесят гривень 00 коп.), починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 704,80 (сімсот чотири гривні 80 коп.) гривень судового збору.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що 17.04.2010 року позивач та відповідач уклали шлюб, ще до укладання цього шлюбу у позивача з відповідачем народилася дитина донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На теперішній час шлюбно-сімейні стосунки між позивачем та відповідачем припинені і відповідно до рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.09.2015 року по справі №206/2471/15, шлюб між сторонами було розірвано. Після припинення шлюбно-сімейних відносин та до теперішнього часу дитина фактично мешкає разом із своєю матір`ю позивачем за даним позовом. Проте вказана особа змушена звернутися до суду із позовною вимогою про визначення місця проживання дитини. Дана позовна вимога викладена саме тим, що відповідач ОСОБА_3 неодноразово на протязі останнього часу повідомляв позивача про те, що він має намір забрати спільну доньку жити до себе і вже саме позивачу доведеться в судовому порядку намагатися встановлювати місце проживання спільної дитини. Таким чином, позивач та відповідач не змогли визначитися відносно місця проживання їх спільної дитини. Крім цього, після припинення шлюбно-сімейних відносин дитина фактично проживає разом із позивачем і знаходиться майже в повному обсязі на утриманні позивача, відповідач лише частково здійснює матеріальну допомогу на утримання спільної дитини і то лише залежно від свого бажання, при цьому позивач звертає увагу на те, що стан здоров`я дитини потребує особливого догляду та забезпечення, також будь якого майна дитина не має і її забезпечення відбувається виключно за рахунок її матері. В той час у відповідача відсутні інші аліментні зобов`язання. Інших дітей, окрім спільної із позивачем доньки, а також непрацездатних батьків відповідач не має. З урахуванням вищевикладеного позивач вважає, що доцільним буде стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі половини витрат на обов`язкові потреби дитини, а саме в розмірі 3750,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 29-35).

06.05.2019 року у судовому засіданні сторонами подана спільна заява про затвердження мирової угоди та підписана ними мирова угода, яка обґрунтована тим, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_6 , попередньо узгодивши свої позиції, шляхом взаємних поступок домовились про укладення морової угоди. Так відповідач ОСОБА_3 в повному обсязі визнає позовну вимогу про визначення місця проживання дитини із матір`ю позивачем ОСОБА_2 Позовну вимогу щодо стягнення аліментів на утримання дитини відповідач ОСОБА_3 визнає частково в розмірі 2750,00 гривень, щомісячно. Позивач ОСОБА_2 погоджується на зазначену пропозицію відповідача та для отримання аліментів від відповідача зазначає карту № НОМЕР_1 видану АТ КБ «ПриватБанк» на її ім`я. Також сторони погоджуються, що понесені ними в ході підготовки та розгляду вищевказаного позову судові витрати покладаються на сторони, які їх понесли. Сторони усвідомлюють, що у разі невиконання затвердженою мирової угоди ухвала суду про затвердження може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченого законодавством для виконання судових рішень.

На підставі викладеного сторони просять суд винести ухвалу про затвердження мирової угоди по справі №206/7143/18 про визнання місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини.

Дослідивши мирову угоду та додані до неї матеріали, вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що мирова угода підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Згідно з ч. 2 ст.207 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.4 ст.207 ЦПК України укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

Однак враховуючи вимоги затвердженої мирової угоди між позивачем та відповідачем, яка підписана ними власноручно, та на ухваленні якої вони наполягали, суд з урахуванням даних обставин не може вийти за межі укладеної мирової угоди між сторонами та застосувати вимогу ч. 1 ст. 191 СК України та ст. 430 ЦПК України.

Оскільки відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а також враховуючи, що укладена сторонами мирова угода стосується предмету позову, не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, умови мирової угоди не суперечать закону, мирова угода укладена позивачем та відповідачем по справі та відповідає їх волі, наслідки такого рішення сторонам роз`яснені та зрозумілі, суд вважає за можливе спільну заяву сторін про затвердження мирової угоди задовольнити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.13, ч.7 ст.49, ст.207, ст. 260 ЦПК України,

постановив:

Визнати та затвердити мирову угоду укладену між сторонами у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Управління служба в справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі ради, про визнання місця проживання дитини та стягнення аліментів,

за умовами якої:

1. Визначити місце проживання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із її матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

2. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2750 (дві тисячі сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. до повноліття дитини.

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя А.О. Сухоруков