справа № 382/1751/18 головуючий у суді І інстанції - Литвин Л.І.
провадження № 22-ц/824/7178/19 суддя-доповідач у ІІ Інстанції - Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 26 лютого 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 27 666 грн. 71 коп. за кредитним договором б/н від 04 лютого 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 04 лютого 2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 8 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач не виконує належним чином зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Заочним рішенням Яготинського районного суду Київської області від 26 лютого 2019 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2 650 грн. 12 коп., а також 1 095 грн. 86 коп. відсотки за користування кредитом, а всього 3 745 грн. 98 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні суми через порушення норм матеріального права та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що кредит був отриманий у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Позивач надав належні та допустимі докази по справі. Суду надано розрахунок заборгованості, у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору. Відповідач не спростував ці докази. Відповідач висловив свою згоду на укладення договору та особистим підписом засвідчив, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлений та згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, їх зміст розуміє та зобов`язується дотримуватися їх положень. Відповідач також підтвердив, що у подальшому зобов`язується самостійно знайомитися зі всіма змінами на сайті банку. Відповідач не надав доказів, що він не був ознайомлений з Умовами та правилами, Тарифами банку. Пам`ятка клієнта є брошурою з умовами кредитування, яка видається клієнту разом з карткою, а тому вона не була долучена до позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 04 лютого 2014 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с.7).

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором б/нвід 04 лютого 2014 року станом на 20 серпня 2018 року становить 27 666 грн. 71 коп., яка складається з: 2 650 грн. 12 коп. - заборгованість за кредитом; 14 715 грн. 46 коп. - нараховані відсотки; 8 507 грн. 48 коп. - нарахована пеня, а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 293 грн. 65 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.4).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафу. Вимога позивача щодо стягнення із відповідача заборгованості за тілом кредиту підлягає до задоволення, оскільки погашаючи заборгованість за кредитом, він фактично визнавав факт отримання ним кредитних коштів. Стягуючи проценти за користування коштами, суд застосував облікову ставку НБУ.

Однак, апеляційний суд не може повністю погодитись з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та розрахунок заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Заявляючи вимогу про стягнення заборгованості у зазначеному розмірі, АТ КБ «ПриватБанк» не взяв до уваги, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують те, що позичальник отримав кошти саме у розмірі 8 400 грн.

Так, наявна у матеріалах справи анкета-заява не містить суми бажаного кредитного ліміту, у зв`язку з чим неможливо встановити дійсний розмір наданих відповідачу кредитних коштів. У заяві також не зазначено, який вид банківської картки видано ОСОБА_1 і яку картку він виявив бажання отримати.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що кредит був отриманий у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Суду надано розрахунок заборгованості, у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору. Відповідач не спростував ці докази. Відповідач висловив свою згоду на укладення договору та особистим підписом засвідчив, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він також ознайомився та погодився з умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, зобов`язався дотримуватися їх положень, підтвердив, що у подальшому зобов`язується самостійно знайомитися зі всіма змінами на сайті банку. Відповідач не надав доказів, що він не був ознайомлений з Умовами та правилами, Тарифами банку. Пам`ятка клієнта є брошурою з умовами кредитування, яка видається клієнту разом з карткою, а тому вона не була долучена до позовної заяви.

Однак, вказані обставини не свідчать про те, що ОСОБА_1 отримав кошти у зазначеному позивачем розмірі. Так, АТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки та розміру, наданого позичальнику кредиту, а тому неможливо перевірити розмір нарахованої відповідачу суми боргу, процентів та штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Виходячи з позовних вимог, саме про такий договір зазначає банк.

Підписом у анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що є договором приєднання, відповідач погодився з умовами та правилами, однак, з цієї анкети-заяви не вбачається суми наданого кредитного ліміту, а, отже, застосування Умов та правил надання банківських послуг в будь-якій редакції не є можливим.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року справа № 700/3902/15-ц, від 07 червня 2018 року справа № 755/17553/16, від 06 червня 2018 року справа № 364/594/17, від 24 травня 2018 року справа № 630/366/16-ц, від 10 травня 2018 року справа № 357/16301/15-ц, від 03 квітня 2019 року № 221/5089/16-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Під час вирішення справи по суті суд першої інстанції не звернув увагу на вказану обставину та стягнув заборгованість по тілу кредиту та процентах за обліковою ставкою НБУ. Разом з тим, рішення суду в цій частині відповідачем не оскаржувалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У зв`язку з зазначеним, підстави для задоволення апеляційної скарги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заявлених сум, у стягненні яких суд відмовив, відсутні.

Відмовляючи у стягненні процентів у заявленому до стягнення розмірі, пені та штрафів, суд першої інстанції зазначив, що витяг з умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису відповідача, а позивач не надав доказів, що саме ці Умови та Правила є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, і що самі їх мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Суд першої інстанції по суті прийшов до правильного висновку про відмову у стягненні процентів у заявленому до стягнення розмірі, пені та штрафів, проте, виходив при цьому із невірних мотивів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з вимогами ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 січня 2019 року в частині відмови у задоволенні позову змінити у мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 30 травня 2019 року.

Судді: Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.