Номер провадження: 22-ц/813/132/19
Номер справи місцевого суду: 501/1505/16-ц
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д.В
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іллічівський морський рибний порт», Державного підприємства «Іллічівський науково-дослідний Інститут медицини транспорту», Державного закладу «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті» про поновлення на роботі ,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області із клопотанням про поновлення строку для розгляду справи про поновлення на роботі (а.с.1-2) та після неодноразових уточнень, доповнень та пояснень (Том І: а.с. 50-52, 108, 139, 162, 167, 177, 203, 215, 216, 225, 229) про поновлення на роботі в ТОВ «ІМРП» у зв`язку із незаконним звільненням.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27 вересня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Іллічівський морський рибний порт», Державного підприємства «Український науково-дослідний Інститут медицини транспорту», Державного закладу «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті» про поновлення на роботі - відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на його незаконність, просить суд скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 вересня 2018 року та на підставі ч.1 ст. 379 ЦПК України, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07.11.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іллічівський морський рибний порт», Державного підприємства «Іллічівський науково-дослідний Інститут медицини транспорту», Державного закладу «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті» про поновлення на роботі.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду, 09.01.2019 року визначено склад колегії суддів: Ващенко Л.Г. - головуючий суддя, судді - Колесніков Г.Я., Сєвєрова Є.С.

У зв`язку з проведенням автоматизованого розподілу без урахування п. 3.9.1. Засад АСДС, 11.01.2019 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: Калараш А.А. - головуючий суддя, судді - Погорєлова С.О., Таварткіладзе О.М.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.01.2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іллічівський морський рибний порт», Державного підприємства «Іллічівський науково-дослідний Інститут медицини транспорту», Державного закладу «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті» про поновлення на роботі, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 вересня 2018 року прийнято до провадження суддею Калараш А.А., а ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.03.2019 року вищевказану справу було призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Одеського апеляційного суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2019 року, з огляду відрахування зі штату судді Одеського апеляційного суду судді Калараша А.А., у зв`язку із призначенням на посаду судді Верховного Суду у Касаційний цивільний суд відповідно до Указу Президента України "Про призначення суддів Верховного Суду" № 195/2019 від 07.05.2019 року замінено Головуючого суддю: Калараша А.А. на Цюру Т.В.

У відзиві на апеляційну скаргу, ДП «Іллічівський науково-дослідний Інститут медицини транспорту», посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_1 , просить суд, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 вересня 2018 року залишити без змін (Том ІІ: а.с. 17-19).

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч. 1 ст. 368, п.2 ч. 1 ст. 274, ч. 4 ст. 19 ЦПК України).

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 30.11.2011р. (а.с.110), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області 04 квітня 2012 року (а.с.111-112) ОСОБА_1 було відмовлено у задоволені його позову до ТОВ «ІМРП» про поновлення на роботі у зв`язку із незаконним звільненням, встановлені обставини, які відповідно до ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню, а саме:

- 20.05.2011р. позивач подав заяву про звільнення за власним бажанням та наказом №67-ок від 20.05.2011р. його було звільнено з ТОВ "ІМРП" за власним бажанням згідно зі ст.38 КЗпП України;

- при звільненні позивачу були виплачені всі суми відповідно до ст.ст.83,116 КЗпП України (а.с.86).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24.11.2014 року у справі № 501/5480/14-ц також встановлено, що ОСОБА_1 подана заява про звільнення за власним бажанням (а.с.113).

Також ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 23.11.2012р. було відмовлено ОСОБА_1 у перегляді рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами по цивільній справі за його позовом до ТОВ «ІМРП» про поновлення на роботі у зв`язку з незаконним звільненням (а.с.49).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, районний суд виходив зі змісту заявлених позовних вимог, а також враховував те, що фактично вони заявлені лише до відповідача ТОВ «ІМРП», оскільки позовна заява не містить вимог щодо інших відповідачів, тому суд вважав, що позивачем заявлено повторно позов про поновлення його на роботі в ТОВ «ІМРП», який вже був розглянутий судом у цивільній справі № 2-1408/11.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, з позовної заяви ОСОБА_1 , вбачається, що позовні вимоги позивача фактично направлені на захист його прав, шляхом його поновлення на роботі в ТОВ «ІМРП», що вже було предметом судового розгляду у цивільній справі за його позовом до ТОВ «ІМРП», за наслідками розгляду якої рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 30.11.2011 року (справа № 2-1408/11), яке було залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області 04 квітня 2012 року, ОСОБА_1 було відмовлено у задоволені його позову до ТОВ «ІМРП» про поновлення на роботі у зв`язку із незаконним звільненням та зокрема були вже встановлені усі обставини, про які позивач повторно зазначає у позовній заяві по зазначеній справі.

Більш того, матеріалами справи також встановлено, що аналогічний позов ОСОБА_1 вже було заявлено і раніше, проте із зазначенням додаткових учасників справи, а саме відповідачами ОСОБА_1 було зазначено: ОСОБА_2 та Іллічівську транспортну прокуратуру Одеської області, за результатами розгляду якого рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24.11.2014 року (справа № 501/5480/14-ц), також було відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог.

Відповідно до ч.4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 23.11.2012р. було відмовлено ОСОБА_1 у перегляді рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами по цивільній справі за його позовом до ТОВ «ІМРП» про поновлення на роботі у зв`язку з незаконним звільненням.

Апеляційний суд погоджується і з висновком районного суду, що ОСОБА_1 також не надано доказів того, що заявлені позовні вимоги є по суті вимогою перегляду рішення за нововиявленими обставинами, оскільки питання проходження позивачем чергового медичного огляду, також досліджувалося судом під час розгляду справи № 2-1408/11, а незнання позивачем положень наказу МОЗ України № 246 від 21.05.2007року «Про затвердження Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій» не є нововиявленими обставинами.

Таким чином, з вищезазначених судових рішень, якими вирішено трудовий спір ОСОБА_1 щодо його незаконного звільнення та поновленні на роботі вбачається, що судами вже було підтверджено дотримання ТОВ «ІМРП» норм трудового законодавства, якими врегульовано звільнення, що відображено в мотивувальних частинах цих рішень. Тому, якщо позивач вважає, що при розгляді його справи про незаконне звільнення не перевірені будь-які обставини, то це є підставою для оскарження судових рішень через неповноту з`ясування цих обставин, а не для звернення до суду з новим позовом щодо оспорювання незаконності звільнення та поновлення на роботі.

Посилання позивача в даній справі на те що, він був звільнений з ТОВ «ІМРП» на підставі власноруч написаної заяви про звільнення, яка ним написана без жодних причин та без його бажання, ґрунтується на невірному розумінні позивачем предмету і підстав позову, оскільки позивач посилається на факти, які вже перевірялися судами різних інстанцій.

Так, предметом позову у цій справі, як і у справах які були розглянуті Іллічівським міським судом Одеської області в 2011 та 2014 роках є поновлення на роботі, а підставою для позову є незаконне, на думку позивача, його звільнення.

Тобто, за підставами та предметом позову справа про поновлення на роботі в зв`язку з незаконним, на думку позивача, звільненням його з роботи вже розглядалася судами.

З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем заявлено повторно позов про поновлення його на роботі в ТОВ «ІМРП» до того ж самого відповідача, який вже був розглянутий судом у цивільній справі № 2-1408/11.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 дублюють доводи позовної заяви у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд, та не спростовують фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції на час ухвалення оскаржуваного рішення у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іллічівський морський рибний порт», Державного підприємства «Іллічівський науково-дослідний Інститут медицини транспорту», Державного закладу «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті» про поновлення на роботі - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24.06.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.О. Погорєлова

О.М. Таварткіладзе