Справа № 219/4538/18
Провадження №2/219/157/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 р. Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області у складі :

головуючого судді Радченко Л.А.,

при секретарі Лосинської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Бахмута заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Артемівського міськрайонного суду Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики від 22.10.2017 р. , в якому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики від 22.10.2017р. у розмірі 100 000,00 грн. та судовий збір.

27.05.2019р. від представника позивача - адвоката Топчийова Є.В. надійшла письмова заява про забезпечення позову, в якій останній, відповідно до ст.150 ЦПК України, просить накласти арешт на майно ОСОБА_3 для забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики від 22.10.2017р., мотивуючи тим, що ОСОБА_3 збирається продати належне їй майно, що істотно в майбутньому унеможливе виконання рішення суду, тому вважає, що суд за заявою ОСОБА_2 має право накласти арешт на все майно відповідача.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За правилами ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з,ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Під час оцінки такої співмірності необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

Інструмент забезпечення позову насамперед призначений бути заходом проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Аналізуючи доводи заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому. У ній не наведено посилань та доказів того, що існують обставини, які свідчать про реальний намір відповідача на відчуження майна, яке їй належить на праві власності, не зазначені відомості про наявність будь-якого майна відповідача, і що, також, не дозволяє вирішити питання щодо оцінки співмірності.

Відповідно до ч. 1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, доводи заявника про те, що існує реальна загроза утруднення виконання чи неможливість виконання рішення суду в подальшому, є лише припущеннями, заявник не надав доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, а також, про наявність такого майна.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що представником позивача не наведено вмотивованого обґрунтування, що саме цей вид заходу забезпечення позову необхідно вжити, та що невжиття такого заходу ускладнить або унеможливить виконання рішення суду. Представником позивача не надано доказів, що відповідач намагається відчужити нерухоме майно третім особам.

Приймаючи до уваги вищенаведене, враховуючи відсутність обґрунтованої загрози невиконання чи ускладнення виконання рішення суду та виходячи із принципу балансу інтересів сторін, заява представника позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.81,149-153,353-354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п,ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Суддя Л.А. Радченко