Справа № 308/2333/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 травня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.

при секретарі Матіко Я.Ю.

розглянувши у судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з зазначеною позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по борговій розписці. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до розписки від 20.07.2018 року ОСОБА_2 отримав від неї позику в розмірі 500 доларів (згідно офіційного курсу НБУ 13440 грн.) терміном на 1 місяць. Проте, станом на дату звернення до суду 27.02.2019 року, сума позики в розмірі 500 дол., не повернута. Розписка на яку посилається позивач ОСОБА_1 , як на доказ своїх вимог - підписана позичальником ОСОБА_2

За таких обставин, позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь заборгованість за борговою розпискою у розмірі 500 дол.(згідно офіційного курсу НБУ 13440 грн.), а також судові витрати.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.03.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Згідно даної ухвали відповідачу встановлений строк не менше п`ятнадцяти днів з дня вручення йому цієї ухвали для подання відзиву на позов.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно і належним чином, однак в матеріалах справи наявна заява позивачки про розгляд справи у її відсутності, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб. сайті судової влади України, а тому суд в порядку ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що 20.07.2018 року ОСОБА_2 була написана розписка, відповідно до якої ОСОБА_1 передала відповідачеві кошти в розмірі 500 дол. (згідно офіційного курсу НБУ 13440 грн.) строком на 1 місяць.

Відповідач, зобов`язаний був повністю повернути позивачці суму позики до 20.08.2018 року. Проте у вищевказаний строк відповідач в порушення своїх договірних зобов`язань не повернув позивачу суму позики ні повністю ні частково.

Вказані обставини підтверджуються копією розписки відповідача ОСОБА_2 від 20.07.2018 року, яка долучена до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як зазначено у ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Обов`язок позичальника повернути позику визначений ст. 1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Як зазначено у ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України від 02.07.2014 року (у справі № 6-79 цс 14) відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов`язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов`язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що між сторонами у справі фактично був укладений договір позики на суму 500 дол. на строк з 20.07.2018 року до 20.08.2018 року, що підтверджується копією розписки, яка містять усі істотні моменти передбачені для договору.

Згідно з витягу з офіційного сайту Національного банку України про офіційний курс гривні щодо іноземних валют, станом на 26.03.2019 року, сума заборгованості становить 13 440 грн.

Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання, щодо повернення грошових коштів, у строк обумовлений сторонами не виконав, будь-якого доказу щодо повного або часткового повернення коштів на адресу суду не надходило.

Беручи до уваги наведені вище фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що подана ОСОБА_1 позовна заява ґрунтується на вимогах закону і заявлені позивачем вимоги щодо стягнення суми по борговій розписці є підставними, а тому підлягають до задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають також стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати із сплати судового збору в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст.13,76,81,82,89,141,258,263-265,273,279,354,355 ЦПК України, ст. ст.6526, 527,625,1046-1054 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості по борговій розписці у розмірі 13 440 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 17 травня 2019 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк