ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року

м.Суми

Справа №585/2430/18

Номер провадження 22-ц/816/243/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собина О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостик С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Попової А.П.

у присутності відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 листопада 2018 року, ухваленого під головуванням судді Машини І.М. у м.Ромни

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до ОСОБА_1 з позовом, у якому зазначалося, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 4 травня 2013 року відповідачка отримала кредит у розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов'язань за нею станом на 30 квітня 2018 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 26639 грн. 12 коп., яку позивач і просив стягнути з неї в судовому порядку.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 листопада 2018 року на часткове задоволення позову постановлено стягнути зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 24894 грн. 40 коп., яка складається з наступного: 2792 грн. 22 коп. - заборгованість за кредитом , 21865 грн. 18 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 300 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що надана банком анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» не містять умов щодо розміру процентів за користування кредитом та неустойки. Надані банком Умови та правила надання банківських послуг відповідачкою не підписані. Не згодна вона і з розрахунком заборгованості наданим позивачем у справі. Крім того просила до заявлених позовних вимог застосувати строк позовної давності про що вона також заявляла і в суді першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу стороною позивача не направлено.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, доводи відповідача, яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підписана відповідачкою заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складають кредитний договір, яким сторони обумовили розмір відсотків за користування кредитом, штрафу та пені.

Утім погодитися з даним висновком в повній мірі не можна з наступних підстав.

З матеріалів справи убачається, що 4 травня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», яке у подальшому стало іменуватися як АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 відбулось підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а. с. 16). У розділі визначення бажаного кредитного ліміту по платіжній картці кредитка «Універсальна»/Gold розмір кредитного ліміту не зазначено як і не зазначена карта, яку відповідачка виявила бажання оформити.

У тексті цієї анкети-заяви передбачено, зокрема, наступне - «Я согласна с тем, что даное заявление вместе с Памяткой клиента, Условиями и правилами предоставления банкових услуг, а также Тарифами составляют между мной и банком договор о предоставлении банковских услуг» (а. с. 16).

Додані банком до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також Витяг з умов та правил надання банківських послуг ОСОБА_1 не підписані (а. с. 8-30).

Строк дії виданої ОСОБА_1 кредитної картки - до вересня 2016 року (а. с. 77).

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором за нею за представленим банком розрахунком станом на 30 квітня 2018 року виникла заборгованість у сумі 26639 грн 12 коп. з яких: 2729 грн 22 коп. - заборгованість за кредитом; 21865 грн 18 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 300 грн 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією та 1744 грн 72 коп. - штрафи (а. с. 5-6).

Власного розрахунку заборгованості відповідачка не надала.

З урахуванням викладеного та з огляду на положення ст. ст. 526, 527, 1054 ЦК України, суд вірно стягнув вказаний вище розмір заборгованості за тілом кредиту.

Підставами позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитним коштами, пені та штрафів є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачкою анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Умовами обслуговування, які визначені у п. 2.1.1.2. Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, передбачено, що для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладає договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, вказаної у заяві. Після отримання банком необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку пред'явлених документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Отже, банком визначено порядок надання банківських послуг викладений в Умовах та правилах надання банківських послуг, і передбачає обов'язковість укладання договору у письмовій формі шляхом підписання клієнтом складових такої форми кредитного договору, а саме: заяви, пам'ятки, довідки про умови кредитування.

Відповідно до положень ст.ст. 1054, 1055, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 2 ст. 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Викладеними нормами матеріального закону визначені істотні умови укладення кредитного договору, а саме розмір суми кредиту, умови його надання, сплати процентів за користування кредитом, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами.

Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві.

Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобов'язання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобов'язань, застосування неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами.

У анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку , підписаній відповідачкою, сторонами не зазначений розмір процентів за користування кредитом. В той же час з даної анкети вбачається, що відповідачкою отримується кредит по платіжній картці «Універсальна Gold», а з витягу з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» вбачається, що базова відсоткова ставка на місяць за зазначеною кредитною карткою становить 2,5% (30% на рік).

Крім того, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що первісно відсоткова ставка складала 30% на рік і відповідач на зазначених умовах користувалась кредитними коштами та сплачувала щомісячні платежі. Такі дії відповідачки свідчать про її погодження із зазначеним розміром процентів за користування кредитом.

Поряд із цим підписана відповідачкою анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, не містять ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру пені та штрафів, а представлені банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які не підписані ОСОБА_1 не доводять про досягнення між сторонами по справі домовленості щодо розміру пені та штрафів на умовах визначеними цими документами.

З наданих АТ «КБ «Приватбанк» до суду розрахунку заборгованості, який підтверджує факт використання кредитних коштів, їх часткове повернення позичальником, слідує, що ОСОБА_1 погодилася із запропонованими банком умовами використання кредитних коштів, зокрема, зі сплатою 30 % річних за користування кредитними коштами.

Згідно ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором убачається, що останнім нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи зі ставки 30% річних, а пізніше з 34, 8% та 43, 2% (а. с. 5-6).

Таким чином АТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку збільшувалась відсоткова ставка за користування кредитними коштами.

На порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України жодних доказів про встановлення процентної ставки у розмірі 34, 8%, 42, 3%, як зазначено у розрахунку заборгованості банком не надано як і не надано доказів про ознайомлення відповідачки з таким розміром процентної ставки, які б містили її підпис.

Тому проценти за користування кредитними коштами у даному випадку мають нараховуватися банком виходячи із процентної ставки у розмірі 30%.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 30 вересня 2016 року включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 30 вересня 2016 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами кожного місяця. Починаючи з 1 жовтня 2016 року, відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Звідси, беручи до уваги, що ОСОБА_1 мала перед банком обов'язок сплачувати 30 % річних за користування кредитними коштами, а строк дії картки встановлений до вересня 2016 року, то розмір заборгованості по процентах за період з 4 травня 2013 року по 30 вересня 2016 року, - становить 143 грн 27 коп.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду в частині визначення розміру заборгованості по процентам необхідно змінити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за процентами у сумі 143 грн 27 коп., замість 21865 грн 18 коп., стягнутих судом першої інстанції

Щодо неустойки (пені, штрафу), то обов'язок по їх сплаті у відповідачки не виник, виходячи із недоведеності підстав виникнення у банку права на неї, оскільки якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором.

Обставин про домовленість з відповідачем про розмір грошової суми пені та штрафу, банком в суді також не було доведено, а тому рішення місцевого суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та комісією підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

З урахуванням викладеного, підлягає зміні і проведений судом розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 193 грн 82 коп. на компенсацію сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та з позивача на користь відповідача 2352 грн 27 коп. на компенсацію судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення місцевого суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту необхідно залишити без змін.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) і тому, відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 375, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 листопада 2018 року у даній справі в частині визначення заборгованості по процентам та розподілу судових витрат змінити та стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за процентами в сумі 143 грн 27 коп. та судові витрати у сумі 193 грн 82 коп.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 листопада 2018 року в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 2352 грн 27 коп. в рахунок повернення судових витрат за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 25 лютого 2019 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Т. А. Левченко

С. Г. Хвостик