Справа № 473/359/19
РІШЕННЯ

іменем України

"08" травня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Ротар М.М., при секретарі - Фінько О.П.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Берікул Л.В. , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача Ліпатова С.В. , представника третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради - Нікітченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною

встановив

в січні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від них. Позов мотивовано тим, що з відповідачкою він перебував у шлюбі з 25.10.2013 року по червень 2015 року. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.06.2015 року шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу народився спільний син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу малолітній син залишився проживати разом із матір`ю. Починаючи з 2014 року відповідачка не дозволяла йому бачитися з дитиною, тому він звертався до Вознесенського міського ЦСССДМ, де проводилися профілактичні бесіди з відповідачкою.

Рішенням виконавчого комітету Вознесенської міської ради №191 від 23.07.2015 року йому було визначено дні і години спілкування з малолітнім сином. Однак вказане рішення відповідачка не виконувала, що змусило його звертатися до органу опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради для надання висновку про визначення способів участі у спілкуванні та вихованні сина.

Однак вказаний висновок відповідачкою ігнорується, намагання позивача врегулювати спір із матір`ю сина шляхом переговорів та взаємних поступок результатів не дало, у добровільному та мирному порядку дане питання не вирішено. На даний час позивач позбавлений будь-якої можливості спілкування із сином, бачити свого сина та брати участь в його вихованні. Позивач має бажання та необхідні умови для участі у вихованні сина, піклування про нього. На підставі викладеного, а також доводів, зазначених у позовній заяві, просить суд зобов' язати ОСОБА_3 не чинити перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з сином, та безперешкодно надавати дитину для спілкування двічі на місяць з 16.00 год. п`ятниці по 20.00 години неділі за попередньою домовленістю з матір`ю дитини.

25 січня 2019 року ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі.

Ухвалою суду від 20 березня 2019 року було закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. При цьому було задоволено клопотання позивача про допит в судовому засіданні свідків ОСОБА_6 .. ОСОБА_7 , ОСОБА_8

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Берікул Л.В. в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити у повному обсязі. Позивач наголошував, що відповідач чинить перешкоди в його спілкуванні з сином.

ОСОБА_9 та її представник адвокат Ліпатов С.В. позов не визнали. У судовому засіданні зазначали, що мати ніколи не перешкоджала тому, щоб позивач брав участь у вихованні та спілкувався з дитиною. Зазначали про те, що батько сам не бажає спілкуватися з сином.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області Нікітченко Н.В. в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі. Пояснювала, що відповідачка дійсно перешкоджає позивачу у спілкуванні з його малолітнім сином, що спонукало позивача неодноразово звертатися до них для вирішення цієї сімейної проблеми. З відповідачкою проводилися профілактичні бесіди, які не привели до позитивних наслідків, що стало приводом для звернення позивача з вищезазначеним позовом. Просила прийняти рішення, яке буде відповідати інтересам дитини.

Заслухавши учасників процесу, покази свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Вiдповiдно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Право на безперешкодне спілкування матері, батька та дитини між собою встановлене ст.153 СК України.

За приписами ст.157 СК України питання щодо виховання дитини вирішується батьками спільно, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_3 є батьками малолітнього сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області 29 січня 2014 року.

Згідно з рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 червня 2015 року шлюб, який був зареєстрований 25.10.2013 року відділом ДРАЦС по м. Вознесенську, актовий запис №197, між позивачем та відповідачем було розірвано.

Як встановлено у судовому засіданні, дитина ОСОБА_11 проживає разом із матір`ю ОСОБА_3 , яка є відповідачем по справі, мати постійно займається навчанням і вихованням сина та приділяє сину достатньо уваги, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті та вихованні. Позивач надає добровільно допомогу на утримання дитини, що не заперечувалось сторонами.

Відповідно до ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Органом опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради 29 березня 2018 року був зроблений висновок № 631/01/01-02/11, відповідно до якого був визначений спосіб участі ОСОБА_1 щодо визначення участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_12 , а саме два рази на місяць, з 16.00 год. п`ятниці по 20.00 год. неділі, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_3

Згідно з поясненнями позивача та відповідача, наданих ними в судовому засіданні, вони не заперечують щодо зустрічей батька з сином, участі його у вихованні та спілкуванні з сином з урахуванням висновку органу опіки та піклування.

Однак судом встановлено, що на час звернення до суду сторони не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способу участі батька у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття спільного рішення. Вказане пітверджується письмовими доказами, а саме акт від 12.01.2019 року (а.с.15), довідкою №71 від 12.04.2019 року КДНЗ №9 «Горобинка» та показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

Згідно з ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного із батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання свої обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного із батьків, зловживання ним алкогольними або наркотичними засобами.

Проаналізувавши встановленні обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку , що порядок спілкування позивача з дитиною, який був визначений органом опіки та піклування є найбільш доцільнішим і відповідає інтересам дитини, виходячи з його віку, не порушує режиму дня та навчання, не відриває від нормального, звичайного для дитини середовища та не заважає її нормальному існуванню.

Також суд враховує, що відповідач не заперечує щодо встановлення саме такого порядку участі у спілкуванні з дитиною.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Частиною 1 ст.18 Конвенції передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

У відповідності до ч.1, 2 ст.12 цього ж закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ст. 15 цього ж Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені в суді у порядку, встановленому законом.

Враховуючи вищевикладене, інтереси дитини, його вік, стан здоров`я позивача та характеризуючі його матеріали, суд приходить до висновку про встановлення часу та способу участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_10 , згідно з наданим висновком органу опіки та піклування, а саме: за попередньою узгодженістю з матір`ю дитини два рази на місяць, з 16.00 год. п`ятниці по 20.00 год. неділі.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позивач на стягненні на його користь судових витрат з відповідача у судовому засіданні не наполягав.

Керуючись ст. 4,12,13,81-83,141,206,237,265 ЦПК України, на підставі ст.55 Конституції України, ст. 141,153,157-159 СК України, ЗУ Про охорону дитинства, суд

ухвалив

позов - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 щодо участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити час та спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно наданого висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області, а саме: за попередньою узгодженістю з матір`ю дитини два рази на місяць з 16.00 год. п`ятниці до 20.00 години неділі.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

Третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області, 56500 Миколаївська область м. Вознесенськ пл.. Центральна 1 .

Повний текст рішення виготовлено 13 травня 2019 року.

Суддя М.М. Ротар