Житомирський апеляційний суд
Справа №286/4250/18 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Категорія 49 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №286/4250/18 за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 28 березня 2019 року, постановлену під головуванням судді Кулініча Я.В. в м.Овручі,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Просила розірвати шлюб зареєстрований 20 квітня 2017 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві між нею та ОСОБА_2 , актовий запис №473; стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`ялення позову і до його повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 3-х років.

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 15 січня 2019 року роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів та виділено позовні вимоги про розірвання шлюбу в окреме провадження.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 13 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Повернуто ОСОБА_1 352 грн 40 коп. судового збору з рахунку 6426 УК в Овруцькому районі.

14 березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму сплаченого нею судового збору за подання позову про розірвання шлюбу в розмірі 352 грн 40 коп. В обгрунтування заяви зазначала, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 13 лютого 2019 року її позов задоволено, та повернуто їй 352 грн 40 коп. судового збору. При поданні позову вона сплатила 704 грн 80 коп. судового збору, який вона просила стягнути з відповідача на її користь, однак суд ухвалюючи рішення повернув їй 352 грн 40 коп, що не позбавлює її права на компенсацію відповідачем не повернутої їй частини суми сплаченого судового збору в розмірі 352 грн 40 коп.

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 28 березня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву або направит справу до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. З урахуванням вимог ст.141 ЦПК України, оскільки її позов задоволено в повному обсязі, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 352 грн 40 коп., а тому суд першої інстанції мав би задовольнити її заяву та ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача на її користь 352 грн 40 коп. судового збору.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що наведені в заяві підстави для ухвалення додаткового рішення, не є усуненням його недоліків, а призведуть до зміни основного рішення, що є неможливим.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, виходячи з наступного.

Як визначено п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що за подання до суду першої інстанції позовної заяви ОСОБА_1 сплатила 704 грн 80 коп. судового збору.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 13 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Повернуто ОСОБА_1 352 грн 40 коп. судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З матеріалів справи вбачається, що до початку розгляду справи по суті ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги та про задоволення позову не заперечував.

Ухвалюючи рішення від 13 лютого 2019 року, суд першої інстанції, так як відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, відповідно до вимог ч.1 ст.142 ЦПК України, обгрунтовано повернув позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору - 352 грн 40 коп., однак судом не було вирішено питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача інші 50 відсотків судового збору в розмірі 352 грн 40 коп.

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 28 березня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого нею судового збору за подання позову про розірвання шлюбу в розмірі 352 грн 40 коп.

Оскільки судом першої інстанції при ухваленні рішення не було вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача 352 грн 40 коп. судового збору, суд першої інстанції дійшов до необгрунтованого висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення.

Враховуючи те, що у даному випадку питання ухвалення додаткового рішення відноситься до повноважень суду першої інстанції, який ухвалив рішення у справі, апеляційний суд не наділений процесуальним правом ухвалення додаткового рішення, тому ухвала підлягає скасуванню з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 28 березня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді