П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року м. Київ

Справа № 22-6621 Головуючий у1-й інстанції - Сирбул О. Ф.

Унікальний №753/18952/18 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

за участю секретаря Пузикової В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Арт-капітал менеджмент" на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 лютого 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Арт-капітал менеджмент" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за несвоєчасне виконання рішення суду,-

у с т а н о в и л а:

У вересні 2018 року ТОВ "Компанія з управління активами "Арт-капітал менеджмент" пред`явив позов в суд до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за несвоєчасне виконання рішення суду за період з 08 листопада 2010 року по 24 вересня 2018 року у розмірі 377 272 грн 86 коп., з яких: 51 025 грн 25 коп. - 3% річних, 326 247 грн 61 коп. інфляційних втрат.

Позов обґрунтований тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2010 року з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ "Компанія з управління активами "Арт-капітал менеджмент" було стягнуто суму позики з урахуванням інфляції у розмірі 130 530 грн 60 коп., 3% річних у сумі 2 984 грн 84 коп., пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики за період з 04 жовтня 2008 року по 17 серпня 2009 року у сумі 23 422 грн 41 коп., штраф у сумі 57 100 грн., а також судові витрати у сумі 1 720 грн., а всього 215 857 грн 85 коп.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 21 лютого 2019 року позовні вимоги залишені без задоволення за безпідставністю заявленого позову.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ "Компанія з управління активами "Арт-капітал менеджмент" в особі директора Петренко І. В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.94-99).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, ОСОБА_1 , заперечував проти її задоволення та вказав, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 лютого 2019 року ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, з урахуванням усіх обставин справи, з повним та всебічним дослідженням доказів.

Відзив аргументований тим, що позивач визнав факт списання (прощення) боргу, а відповідач сплатив податок з указаної суми прощеного боргу. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не доведено правомірності нарахування суми заборгованості за несвоєчасне виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2010 року.

Відтак ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу відхилити та залишити рішення суду першої інстанції без змін (а.с.113-115).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників справи: представника позивача, адвоката Нетребенко О. С., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити; представника відповідача, адвоката Полинько О. А., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

При вирішенні даної справи районним судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2010 року з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КУА «АРТ-КАПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ» було стягнуто суму позики з урахуванням інфляції у розмірі 130 530 грн. 60 коп., 3% річних у сумі 2 984 грн. 84 коп., пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики за період з 04.10.2008 до 17.08.2009 в сумі 23 422 грн.41 коп., штраф у сумі 57 100 грн., а також судові витрати в сумі 1 720 грн., а всього: 215 857 грн. 85 коп.

Відповідно до змісту зазначеного рішення, в результаті невиконання ОСОБА_1 умов договору позики станом на 17 серпня 2009 року у нього утворилась заборгованість перед ТОВ «КУА «АРТ-КАПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ» у сумі 214 037 грн. 85 коп., з яких: сума позики з урахуванням інфляції - 130 530грн. 60 коп. (у тому числі основна сума боргу - 114 200 грн.), 3% річних у сумі 2984,84 грн., пеня за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики за період з 04.10.2008 до 17.08.2009 в сумі 23 422,41 грн., штраф у сумі 57 100 грн.

Згідно з листом за підписом директора ТОВ «КУА «АРТ-КАПІТАЛ МЕНЕДЖМЕНТ» ОСОБА_3 . № 213/18 від 24 вересня 2018 року, зважаючи на те, що відсутня офіційна інформація про наявність майна у ОСОБА_1 та закінчився строк повторного пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, стягнути цей борг не вбачається можливим, а тому у 2017 році заборгованість у сумі 114 200 грн. була списана позивачем, як безнадійна, за рахунок створеного резерву з відображенням в ф. № 1ДФ за 3-й квартал 2017 року з ознакою доходу 107.

За таких обставин районний суд, вирішуючи даний спір, дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову. Суд виходив з такого.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Виходячи з аналізу ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати та три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування раніше стягнутих коштів на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Отже за період з 08.11.2010 до 24.09.2018 три проценти річних та інфляційні втрати необхідно нараховувати на прострочену суму основного боргу, що становить 114 200 грн.

Водночас згідно з листом № 213/18 від 24 вересня 2018 року вказана сума у 2017 році була списана позивачем, як безнадійна, що свідчить про прощення боргу позивачем.

Тому районний суд дійшов висновку, що на вказану суму боргу не підлягає нарахування сум відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги позивача апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції доходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга позивача не містить.

Доводи апеляційної скарги про те, що районний суд неправильно застосував до спірних правовідносин положення ст. 625 ЦК України, оскільки неправильно визначив розмір грошового зобов`язання ОСОБА_1 , не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення з огляду на таке.

Позивач наполягає на тому, що у даній справі положення ст. 625 ЦК України повинні бути застосовані до грошового зобов`язання у розмірі 215 857 грн. 85 коп., яке виникло на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2010 року у справі № 2-1076/10.

Ці аргументи районним судом обґрунтовано визнані неприйнятними.

За правилом ст. 599 ЦК зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків є судові рішення про зміну правовідносин, заснованих на цивільно-правових договорах.

У даних правовідносинах із ухваленням рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2010 року про стягнення зі ОСОБА_1 суми заборгованості за договором позики від 05 грудня 2007 року правовідносини сторін за указаним договором позики не припинилися, цей договір не був розірваний. Наявність у ОСОБА_1 покладеного на нього законом обов`язку виконати рішення суду не змінила правовідносини сторін.

Тому висновок районного суду про те, що у зобов`язальних правовідносинах сторін положення ст. 625 ЦК України можуть застосовуватися лише до суми боргового зобов`язання - 114 200 грн., і не підлягають застосуванню до нарахованих та стягнутих за рішенням суду сум: інфляційних втрат; 3% річних від простроченої суми; пені та штрафу, є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо невідповідності обставинам справи висновків районного суду про наявність обставини прощення боргу також не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення з огляду на наступне.

За правилом ст. 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Прощення боргу - це односторонній правочин, який вчиняє кредитор. Прощення боргу є правочином, що не потребує дій на його виконання. Тому він може здійснюватись в усній формі, що не звільняє кредитора-юридичну особу, що вчинила такий правочин, від обов`язку оформити документ первинного бухгалтерського обліку, в якому відображено зміст зобов`язання, що припиняється прощенням боргу, а будь-якого кредитора - від обов`язку доказувати в суді відповідні обставини.

Правочин, що спрямований на припинення зобов`язання прощенням боргу, слід вважати вчиненим в момент отримання боржником письмової заяви кредитора про прощення боргу, в момент усної заяви кредитора боржникові про прощення боргу або в момент підписання договору про прощення боргу.

За правилами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

У даній справі ТОВ "Компанія з управління активами "Арт-капітал менеджмент" зазначило у позовній заяві, що позивач здійснив списання суми заборгованості ОСОБА_1 як безнадійної, за рахунок створеного резерву, з відображенням у ф. № 1ДФ за третій квартал 2017 року за ознакою доходу 107 (а.с.1-4).

Документи щодо проведення цієї фінансової операції були подані позивачем до органів Державної фіскальної служби.

Із наявної у розпорядженні суду податкової Декларації про майновий стан і доходи від 27 вересня 2018 року (а.с.59) убачається, що після отримання вимоги ГУ ДФС у м. Києві про подання податкової декларації щодо отриманого доходу у вигляді суми заборгованості платника податку за укладеним ним цивільно-правовим договором, за якою минув строк позовної давності (а.с.61), ОСОБА_1 подав податкову декларацію за доходом у вигляді додаткового блага (прощений (анульований) борг). ОСОБА_1 сплатив податок на суму прощеного боргу у розмірі 20 556 грн. Крім того, відповідач сплатив штраф у розмірі 170 грн. за невчасне подання декларації (а.с.60, 63-66).

З огляду на таке, суд вважає встановленим, що у даних правовідносинах ТОВ "Компанія з управління активами "Арт-капітал менеджмент" учинило у письмовій формі односторонній правочин по прощенню боргу ОСОБА_1 шляхом списання суми заборгованості як безнадійної, за рахунок створеного резерву, з відображенням у ф. № 1ДФ за третій квартал 2017 року за ознакою доходу 107.

ОСОБА_1 дізнався про факт прощення його боргу перед ТОВ "Компанія з управління активами "Арт-капітал менеджмент" з письмової вимоги ГУ ДФС у м. Києві про подання податкової декларації щодо отриманого доходу від 12 листопада 2018 року № Щ/26-15-13-04-020 та з податкового повідомлення-рішення від 09 листопада 2018 року № про застосування до нього штрафних санкцій.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що позивач не вчиняв правочину, направленого на припинення зобов`язання відповідача виконати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2010 року у справі №2-1076/10, є неприйнятними.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга позивача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Арт-капітал менеджмент" залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 16 травня 2019 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома