ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 520/9836/17

Апеляційне провадження № 22-ц/813/312/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Маслова Р.Ю.,

учасники справи:

заявник державне підприємство «Одеський морський торгівельний порт»,

представник заявника ОСОБА_1 ,

стягувач - ОСОБА_2 ,

суб`єкт оскарження другий Приморський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах Державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт» на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 26 листопада 2018 року про відкриття виконавчого провадження, у складі судді Калашнікової О.І.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року державне підприємство «Одеський морський торгівельний порт» (далі - ДП «ОМТП», Порт) звернулось до суду зі скаргою на постанову державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Перчика В.О. (далі - державний виконавець), винесену 10 серпня 2018 року про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №520/9836/17, виданого Київським районним судом м. Одеси 09 серпня 2018 року про стягнення з ДП «ОМТП» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 90779,59 грн.

Скаргу обґрунтовувано тим, що п.1 та п.3 постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з підприємства середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 90779,59 грн. та про стягнення виконавчого збору у розмірі 9077,95 грн. не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та ст.436 ЦПК України.

Посилалось на те, що в зв`язку з оскарженням ним в касаційному порядку рішення суду першої та апеляційної інстанцій, ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2018 року зупинено провадження по справі до закінчення касаційного провадження щодо виконання рішення Київського районного суду м.Одеси від 02 травня 2018 року у справі № 520/9836/17, яке набрало чинності 24 липня 2018 року, згідно постанови апеляційного суду Одеської області від 24 липня 2018 року, а тому просили визнати дії державного виконавця неправомірними та скасувати п.1 і п.3 постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ( а.с.2-3).

В судовому засіданні представник порту скаргу підтримала.

Державний виконавець Другого Приморського ВДВС ОСОБА_3 В.О. скаргу вважав безпідставною і просив відмовити у її задоволенні.

Стягувач ОСОБА_2 просив відмовити у скарзі.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 26 листопада 2018 року скарга залишена без задоволення.

Судове рішення мотивовано тим, що при винесені постанови про відкриття виконавчого провадження 10серпня 2018 року державний виконавець Другого Приморського ВДВС діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» в межах своїх повноважень, а тому правові підстави для скасування вищевказаної постанови відсутні.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 в інтересах державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт», з врахуванням усунених недоліків по скарзі, просить задовольнити скаргу та скасувати ухвалу.

Зокрема, заявник вважала вказану ухвалу такою, що прийнята судом з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Посилалась на те, що отримавши від ОСОБА_2 заяву про примусове виконання судового рішення від 02 травня 2018 року, у державного виконавця були відсутні підстави для про відкриття провадження щодо стягнення з підприємства, як середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 90779,59 грн.(п.1 постанови), так і виконавчого збору у розмірі 9077,95 грн.(п.3 постанови), оскільки касаційним судом було зупинено 06 серпня 2018 року провадження по справі щодо виконання рішення суду в цій частині.

Зазначила, що суд не звернув увагу на те, що згідно ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 % суми, що фактично стягнута виконавцем. Виконавчій збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржник в установлений для нього строк рішення суду добровільно не виконав ( а.с.139-143,154-159).

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників судового процесу не надійшов.

В апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 в інтересах державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт» підтримала скаргу та просила її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вислухавши пояснення представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги на дії та постанову державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Перчика В.О.,суд першої інстанції прийшов до висновку, що державний виконавець при винесенні постанови діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів повністю не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

1.Щодо вимог про визнання неправомірним та скасування п.1 постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 90779,59 грн.

Згідно ст.447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Заявник посилається на те, що при наявності ухвали касаційного суду державний виконавець не вправі виносити постанову про відкриття виконавчого провадження, а вирішення питання про стягнення виконавчого збору є передчасним.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 травня 2018 року, по справі № 520/9836/17, за позовом ОСОБА_2 до ДТ«ОМТП» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, з ДП«ОМТП» на користь позивача стягнута заробітна плата за час вимушеного прогулу в сумі 90779,59 грн.( а.с.6-8).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 24 липня 2018 року рішення суду від 02 травня 2018 року залишено без змін.( а.с.9-11).

09 серпня 2018 року Київським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист №520/9836/17 про стягнення з ДП«ОМТП» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 90779,59 грн.(а.с.13-14).

Постановою державного виконавця Другого Приморського ВДВС від 10 серпня 2018 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №520/9836/17.

Згідно п.1 постанови, виконавче провадження відкрито щодо стягнення з ОСОБА_4 » середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 90779,59 грн.

Пунктом 3 постанови з ДП«ОМТП» стягнуто виконавчий збір у розмірі 9077,95 грн. (а.с.13-14).

Між тим, ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2018 року відкрите касаційне провадження по справі за касаційною скаргою ДП«ОМТП» на рішення Київського райсуду м.Одеси по справі за №520/9836/17 і задоволено клопотання порту про зупинення виконання судового рішення від 02 травня 2018 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відмовлено у зупиненні виконання рішення суду від 02 травня 2018 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць (а.с.42-43).

Судом встановлено, що ухвала касаційного суду про зупинення виконання судового рішення до виконавчої служби була надана 30 серпня 2018 року, яка була зареєстрована в Єдиному державному реєстру судових рішень 23 серпня 2018 року і оприлюднена 23 серпня 2018 року.

Згідно п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до ч.1 ст. 436 ЦПК України зупинення виконання судового рішення передбачено у разі касаційного його оскарження і відноситься до повноважень Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2018 року відкрите касаційне провадження по справі за касаційною скаргою ДП«ОМТП» на рішення Київського райсуду м.Одеси по справі за №520/9836/17 та зупинено виконання судового рішення від 02 травня 2018 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому у державного виконавця були підстави для зупинення виконавчого провадження відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки ухвала касаційного суду про зупинення виконання судового рішення до виконавчої служби надана 30 серпня 2018 року, яка була зареєстрована в Єдиному державному реєстру судових рішень 23 серпня 2018 року і оприлюднена 23 серпня 2018 року у державного виконавця не було підстав для відмови у відкритті провадження по справі, яке уже було відкрито на тої час.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинний зупинити виконавче провадження в частині виконання середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 90779,59 грн. до розгляду справи по суті в касаційної інстанції.

Таким чином, доводи апелянта про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування п.1 постанови про відкриття виконавчого провадження по справі не заслуговують на увагу та є необґрунтованими.

2.Щодо вимог про визнання неправомірним та скасування п.3 постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору у розмірі 9077,95 грн.

Згідно до п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютому 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», в редакції зі змінами, внесеними постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 4, справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до розгляду в порядку цивільного судочинства.

Разом з тим, відповідно до ч.ч.1,2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», який діє з 05 жовтня 2016 року, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.1 вказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п. 7 ч.2 ст.17 Закону України №1404-У111 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами.

Згідно ст.74 Закону України №1404-У111, передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Аналіз вказаної норми свідчить про те, що Закон України «Про виконавче провадження» є процесуальним законом, який крім іншого, передбачає юрисдикцію органів по розгляду скарг, зокрема, на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, визначає, що вони розглядаються адміністративним судом.

На вказані обставини звертає увагу Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10 квітня 2019 року по справі № 2-6/12 , провадження № 14-621цс18, в якій зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Велика Палата посилається на те, що аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 16 січня 2019 року у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18).

Ураховуючи викладене, скарга державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт» у частині вимог щодо п.3 постанови про стягнення виконавчого збору не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч. 1ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із ч.1 та 2 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст.ст. 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених ст.ст.19-22 цього Кодексу є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення щодо п.3 постанови про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, оскільки даний спір за скаргою державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт» на постанову Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відкриття виконавчого провадження в частині вимог щодо оскарження постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 9077,95 грн. підлягає розгляду за правилами КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Роз`яснити державному підприємству «Одеський морський торгівельний порт» про віднесення розгляду даної категорії справ до юрисдикції адміністративних судів.

В іншій частині ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 26 листопада 2018 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 255,259, 368,374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Кульшик Кароліни ОСОБА_5 в інтересах Державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт» задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 26 листопада 2018 року в частині відмови в задоволенні скарги державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт» на п.3 постанови головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Перчика В.О. від 10 серпня 2018 року ВП № 56975183 про відкриття провадження по справі в частині визнання дій протиправними про стягнення виконавчого збору та скасування п.3 постанови про відкриття виконавчого провадження № 56975183 щодо стягнення з державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт» виконавчого збору в розмірі 9077,95 грн. скасувати та закрити в цій частині провадження по справі.

В іншій частині ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 26 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я. Колесніков