Справа № 291/1316/17
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

07 травня 2019 року

Ружинський районний суд Житомирської області

в складі : головуючого - судді Митюк О.В.,

за участю секретаря - Підгорної А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ружині Житомирської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія" "Зоря Поділля"

про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, витребування та повернення земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія" "Зоря Поділля", мотивуючи його тим, що вона є власником земельної ділянки площею 3.3222 га з кадастровим номером НОМЕР_1 призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Мовчанівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , виданим 07.10.2005 року Ружинською райдержадміністрацією Житомирської області. 01.02.2008 року без її згоди та відома, від її імені, невідомою особою було укладено та підписано договір оренди з ТОВ «Новофастівське», станом на сьогодні ТОВ «Новофастівське» ліквідоване, а правонаступником є ТОВ "Продовольча компанія" "Зоря Поділля". Знаючи про те, що з часу набуття права власності на земельні ділянки ніяких договорів оренди землі з відповідачем не укладав, вона звернулася до відділу Держгеокадастру у Ружинському районі, та до відповідача, для отримання копії договору оренди землі. Наявність договору оренди землі порушує його права і не відповідає його інтересам як власника нерухомого майна. З вказаних підстав позивачка просить суд визнати договір оренди землі недійсним, витребувати у відповідача та повернути їй земельну ділянку. Стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з вказаних в позовній заяві підстав, а саме : тому, що позивачка ОСОБА_1 не підписувала оспорюванний договор оренди землі. Не заперечує, що отримувала орендну плату за користування її земельною ділянкою, однак не знала, що вказана орендна плата виплачувалась саме по оспорюваному договору оренди землі.

Представник відповідача ТОВ "Продовольча компанія" "Зоря Поділля", в судовому засіданні позовні вимоги не визнав просив в задоволенні їх відмовити так як позивачка претензій до ТОВ "Продовольча компанія" "Зоря Поділля", щодо недійсності договору оренди землі не мала з моменту укладення вказаного договору та отримувала орендну плату, також до спірних правовідносин просив застосувати строки позовної давності. Представником відповідача подано заперечення на позовну заяву та заяву про застосування строків позовної давності.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши доказі наявні в матеріалах справи, встановив наступне.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За правилами ст.207 ЦК України, правочин ввважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України, визначено - передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно ч.2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Пунктом в) ч.3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки на ряду з іншими способами здійснюється також шляхом визнання угоди недійсною.

У Правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 січня 2017 року у справі №6-2777 цс16 зазначено, що спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» та ст.93 ЗК України визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про оренду землі», орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Статею 6 ЗУ "Про оренду землі" передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку,передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно ст.ст. 13, 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов"язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов"язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Частиною 1статті 15Закону України«Про орендуземлі» визначеноістотні умови укладеннядоговору орендиземлі.

Договір оренди землі може бути визнано в судовому порядку недійсним з підстав, встановлених ст. 215 ЦК та частиною 2 статті 15 Закону "Про оренду землі".

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Зі ст. 215 ЦК України вбачається, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ст. 203 ЦК України, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 Закону України «Про оренду землі» є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до Закону України «Про оренду землі»; недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч.1 ст.216 ЦК України) .

У п.7 постанови Пленуму Верховного Суду № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", зазначається, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і за наслідками, передбаченими законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належать земельна ділянка площею 3.3222 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Мовчанівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , виданим 07.10.2005 року Ружинською райдержадміністрацією Житомирської області. (а.с.8).

Відповідно до договору оренди землі, акту приймання -передачі об"єкта оренди, акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 01.02.2008 року, між ОСОБА_1 та ТОВ "Новофастівське" укладено договір оренди землі б/н, згідно якого останньому в оренду була передана земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3.3222 га., терміном на 20 років, яка знаходиться на території Мовчанівської сільської ради Ружинського району, Житомирської області, які були підписані сторонами.

Договір зареєстрований Ружинським відділенням Житомирської регіональної філії центру державного земельного кадастру 24.12.2009 року у Державному реєстрі земель за №17 (а.с.6-7).

Відповідно даних реєстру Товариство з обмеженою відповідальністю «Новофастівське» припинило свою діяльність 24.10.2013 року, правонаступником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля» кад , місцезнаходження:23700, Вінницька область, Гайсинський район, місто Гайсин, вул..Заводська, буд.150 (а.с.9-10)

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 1/3-27 від 13.04.2018 року, підпис від імені ОСОБА_1 у договорі оренди землі від 01 лютого 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "Новофастівське", щодо передачі в строкове платне користування земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с.141-148).

Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що на той час коли підписувала договора ОСОБА_1 і ТОВ «Новофастівське» вона ще не працювала, почала працювати в 2010 року. А тому їй не відомо чи підписувала спірний договір ОСОБА_1 .. Дійсно давала відповідь на запит.відповідача. В 2010-11 рр. видавали орендну плату по актах приймання -передачі, один примірник залишався в них, інший видавася орендодавцю, до актів необхідно було приєднати копію паспорта та ідентиф.код особи якій видавалась орендна плата, вона тоді була на коморі і там ксерокс був, робила копії. Тоді явлися всі по свою орендну плату, в перший рік 2012 р. з`являся самі орендодавці, за інші рока могли отримати оренд плату родичі орендодавця, а потім передати. В 2010 р. керуючий був ОСОБА_3 В 2013 році вона працювала адміністратором, щоб укласти договір вимагалося такі документи паспорт, код, держаний акт, якщо по спадщині, то документи по спадщині.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що за ОСОБА_1 отримували зерно інші особи : чоловік , її син, бо вона була хвора. Його справа видати в натуральній формі зерно. Йому не відомо, чи підписувала ОСОБА_1 договір оренди землі. Не можу сказати, хто підписувався у актах приймання. У них таке практикується, якщо орендодавець захворів, то орендну плату отримує хтось з родичів. При видачі у актах приймання- передачі орендної плати його підпис, він видавав. Якщо родич отримував якого він знає, показуав паспорта, код, акт на оренду , якщо іногородній хтось , незнайомий, то вимагав доручення. Якщо людину знав, то доручення не вимагав.

За правилами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 12 та 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна та зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належнимиє докази,які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У судовому засіданні встановлено, що підпис на договорі оренди землі, укладеному 01.02.2008 року, між ОСОБА_1 та ТОВ "Новофастівське, згідно якого останньому в оренду була передана земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3.3222 га,терміном на 20 років, яка знаходитьсяна території Мовчанівської сільської ради Ружинського району,Житомирської області, виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою, тобто є підробленим. Наведене свідчить про відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на укладення спірного Договору та тягне за собою його недійсність.

Отже всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені у судовому засіданні, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про визнання вище згаданого договору оренди землі недійсним.

Наслідком визнання правочину недійсним є обов`язок кожної із сторін повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, що передбачено ч.2 ст.216 ЦК України.

З врахуванням того, що жодного доказу того, що ОСОБА_1 надавала доручення іншій особі на вчинення оспорюваного правочину суду надано не було, суд вважає безпідставними посилання відповідача ТОВ « Продовольча компанія «Зоря Поділля» на норми ч.1 ст.241 ЦК України як на підставу відмови у задоволенні позову.

Отримання позивачем орендної плати не свідчить про те, що він знав чи повинен був знати про порушення свого права, а саме про те, що від його імені невідомою особою було укладено оспорюваний договір оренди землі. Не підтвердили в судовому засіданні факт підписання ОСОБА_1 договору оренди землі допитані свідки.

З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги , визнаючи оспорюваний договір оренди землі недійсним та зобов`язуючи юридичну особу, яка фактично використовує на даний час спірну земельну ділянку, повернути власнику земельну ділянку, яка була отриманна орендодарем по зазначеному договору.

Представником ТОВ « Продовольча компанія «Зоря Поділля» заявлено про застосування до позовних вимог ОСОБА_1 строку позовної давності як підставу для відмови у позові.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Твердження представника позивача про те, що обставиною, яка підтверджує те, що ОСОБА_1 було відомо про існування спірного договору оренди землі, зареєстрованого у 2008 році зв`язку з відсутністю претензій з її боку щодо виплати орендної плати та умов договору не заслуговують уваги, оскільки такі обставини цього факту не доводять. Підписи в акті отримання орендної плати не свідчать про отримання ОСОБА_1 примірника договорів, отже й обізнаності щодо його змісту. Крім того відсутні докази того що в вищевказаних актах отримання орендної плати стоїть підпис саме ОСОБА_1 ..

За такого, суд вважає, що ОСОБА_1 про обставини, які є предметом спору дізналася тільки після отримання інформації з відділі Ружинського району ГУ Держгеокадастру Держгеокадастру України в Житомирській області, тому відсутні підстави для застосування до даних правовідносин позовної давності.

Відповідно до ст.133 ЦПК України з відповідача ТОВ « Продовольча компанія «Зоря Поділля» на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені ним по справі, та витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Керуючись ст.ст. 203, 205, 215, 216 ЦК України , Законом України Про оренду землі , ст.ст.19, 48, 89, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія" "Зоря Поділля" про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, витребування та повернення земельної ділянки- задоволити.

Визнати недійсним договір оренди землі б/н від 01.02.2008 року укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Новофастівське", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Зоря Поділля" зареєстрований Ружинським відділенням Житомирської регіональної філії центру державного земельного кадастру 24.12.2009 року у Державному реєстрі земель за №17.

Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря Поділля" та повернути ОСОБА_1 , належну їй відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 земельну ділянку площею 3.3222 га, кадастровий номер - НОМЕР_1 , розташовану на території Мовчанівської сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Повне рішення по справі буде складено 16 травня 2019 року.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря Поділля", (місцезнаходження:23700, Вінницька область, Гайсинський район м.Гайсин, вул.Заводська, 150, код ЄДРПО 34009446 на користь ОСОБА_1 , і.к. НОМЕР_3 судові витрати по справі в сумі 1838 грн. 59 коп. (Одна тисяча вісімсот тридцять вісім гривень 59 копійок).

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря Поділля" (місцезнаходження:23700, Вінницька область Гайсинський район, м.Гайсин, вул.Заводська, 150, код ЄДРПО 43), на користь ОСОБА_1 , і к. НОМЕР_3 витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи в сумі 2250 грн. 24 коп. (Дві тисячі двісті п"ятдесят гривень 24 копійки).

Сторони:

позивач- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає : АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_3 ;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Зоря Поділля", місцезнаходження:23700, Вінницька область Гайсинський район, м.Гайсин, вул.Заводська, 150, код ЄДРПО 43);

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається за правилами, що діяли відповідно до ЦПК України в в редакції чинній до 15.12.2017р.

Суддя О. В. Митюк.