Постанова

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 489/2522/17

провадження № 61-45848св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва у складі судді Тихонової Н. С. від 13 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області у складі колегії суддів: Царюк Л. М., Прокопчук Л. М., Самчишиної Н. В., від 13 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області (далі - управління ДАБІ у Миколаївській області), ОСОБА_2 про скасування реєстрації декларації, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що йому та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить будинок АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 самочинно добудувала мансардний поверх над будинком, у тому числі й над частиною будинку, яка належить йому, без належним чином затвердженого проекту (будівельного паспорта) та без його згоди як іншого співвласника, у зв`язку з чим порушила розмір частки у спільному майні на свою користь.

10 лютого 2016 року управлінням ДАБІ у Миколаївській області зареєстровано декларацію про готовність вказаного об`єкта до експлуатації, яка містить недостовірні дані щодо початку реконструкції будинку, та не враховано те, що ОСОБА_2 не отримала містобудівні умови та обмеження, необхідні для реконструкції, а тому така реконструкція частини будинку є самочинною.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просив скасувати реєстрацію вказаної декларації та зобов`язати ОСОБА_2 привести житловий будинок у попередній стан за власний рахунок.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав належних та допустимих доказів порушення його прав проведеною відповідачем реконструкцією житлового будинку, яка не є самочинною в силу чинного законодавства.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 13 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки спірний об`єкт реконструкції не є самочинним будівництвом, а позивач не довів наявність підстав для скасування декларації про готовність вказаного об`єкта до експлуатації.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, що подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 не надала судам попередніх інстанцій затвердженої проектної документації реконструкції частини житлового будинку, а тому об`єкт будівництва вважається самочинним, у зв`язку із чим його вимоги про скасування реєстрації декларації та приведення будинку до попереднього стану є обґрунтованими.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У справі, що переглядається, установлено, що ОСОБА_1 є власником 141/400 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Інша частина вказаного житлового будинку належить ОСОБА_2 , яка з метою поліпшення житлових умов та необхідності ремонту даху, здійснила реконструкцію будинку на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої 26 листопада 2015 року управлінням ДАБІ у Миколаївській області.

10 лютого 2016 року управлінням ДАБІ у Миколаївській області зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації реконструйованої ОСОБА_2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що здійснена відповідачем реконструкція частини будинку є самочинним будівництвом, порушує його права як співвласника спірного будинку, а реєстрація управлінням ДАБІ у Миколаївській області декларації про його готовність будинку до експлуатації не відповідає вимогам закону, оскільки здійснена за відсутності належної проектної документації.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон) замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України; реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Відповідно до частини четвертої статті 34 Закону реконструкція об`єктів будівництва без зміни геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані може здійснюватись за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

У справі, що переглядається, установлено, що вказаний об`єкт будівництва належав до І-ІІІ категорії складності, реконструкція будинку проведена ОСОБА_2 на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої управлінням ДАБІ у Миколаївській області 26 листопада 2015 року.

Установивши, що ОСОБА_2 набула право на виконання будівельних робіт відповідно до положень статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої 26 листопада 2015 року управлінням ДАБІ у Миколаївській області, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати проведену відповідачем реконструкцію частини житлового будинку самочинною.

З огляду на це, безпідставними є доводи касаційної скарги про те, що спірний об`єкт будівництва є самочинним.

При цьому колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанції про відсутність правових підстав для скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Підстави для скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації передбачені частиною другою статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Так, у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, реєстрація такої декларації, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягають скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування декларації чи права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовника протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Установивши, що подана 03 лютого 2016 року ОСОБА_2 до управління ДАБІ у Миколаївській області декларація про готовність об`єкта до експлуатації відповідала вимогам статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пунктам 17-21 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (далі - Порядок № 461), підстави для її повернення на доопрацювання відповідно до пункту 19 Порядку № 461 або скасування її реєстрації згідно з частиною другою статті 39-1 Закону та пункту 22 Порядку № 461 були відсутні, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що вказана декларація на законних підставах зареєстрована управлінням ДАБІ у Миколаївській області, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування реєстрації вказаної декларації.

Безпідставними є доводи касаційної скарги про те, що управління ДАБІ у Миколаївській області зареєструвало декларацію про готовність об`єкта (мансардного поверху) до експлуатації, яка містила недостовірні дані, оскільки позивач не довів факт подання недостовірних даних, наведених у зареєстрованій декларації, що є необхідною складовою для скасування реєстрації декларації.

Також безпідставними є доводи касаційної скарги щодо відсутності у відповідача проектної документації реконструкції частини житлового будинку, оскільки, як установлено судами та зазначено у декларації про початок будівельних робіт від 25 листопада 2015 року та у декларації про готовність до експлуатації об`єкта від 03 лютого 2016 року, реконструкція частини будинку здійснена на підставі проектної документації, розробленої фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 , який має кваліфікаційний сертифікат, а суд касаційної інстанції на стадії касаційного розгляду справи позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, та переоцінювати докази у справі, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Установивши відсутність правових підстав для скасування реєстрації про готовність об`єкта - частини житлового будинку, що належить ОСОБА_2 , суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що підстави для зобов`язання ОСОБА_2 привести житловий будинок у попередній стан (до реконструкції)відсутні.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновком судів стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 13 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: О. В. Білоконь Б. І. Гулько Є. В. Синельников С. Ф. Хопта