Номер провадження: 22-ц/813/3493/19
Номер справи місцевого суду: 523/1103/18
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою та розділ особових рахунків-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулись з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою та розділ особових рахунків. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 . Також за цією адресою зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Згідно свідоцтву про право власності на житло, виданого 03 лютого 2005 р. Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради, квартира за адресою АДРЕСА_1 дійсно належить на правах приватної, спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 в рівних частках.

Загальна площа квартири АДРЕСА_2 становить 85,1 кв.м, житлова площа 49,7 кв.м.. Відповідно до технічного паспорту зазначена квартира складається з 4-х житлових кімнат площею : 9,7 кв.м літ.5 , 18,6 кв.м літ.6, 9,1 кв.м літ.7, 12,3 кв.м літ.8, кухні пл. 7,5 кв.м, ванної кімнати пл. 2,6 кв.м, вбиральні пл. 1,0 кв.м коридору пл. 14,3 кв.м, вбудованої шафи 1,4 кв.м, обладнана лоджіями.

Позивачка стверджує, що ОСОБА_3 створив нову сім`ю і проживає зі своєю дружиною за адресою АДРЕСА_3 .

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 також забезпечені іншим житлом і проживають окремо.

Позивачка ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи, у неї дуже поганий зір, вона вимушена нести витрати по утриманню всієї квартири, тобто за газо-, водо-, електропостачання.

Позивачі стверджуються, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не сплачують комунальні послуги, а також не несуть витрати по утриманню квартири, не роблять ремонти, а навпаки погіршують її стан.

Окрім того, між позивачами та відповідачами неодноразово трапляються випадки побутових сварок, у зв`язку з чим, позивачі були вимушені були викликати працівників поліції, звертатися зі скаргами на неправомірну поведінку відповідачів, так як вони створюють нестерпні умови для спільного перебування і проживання.

Позивачі звернулись до відповідачів з проханням вирішити мирним шляхом питання щодо порядку користування приміщеннями в квартирі і оплати кожним із співвласників за свою частку, однак відповідачі відмовилися.

Кожному із співвласників належить 17,02 кв.м загальної площі, 9.94 кв.м. житлової

площі. При таких обставинах, позивачка ОСОБА_2 вважає, що з урахуванням того, що з нею проживає неповнолітня донька, їй може бути виділена в користування житлова кімната площею 9,7 кв.м..

Позивачі звернулися до Суворовської райадміністрації ОМР щодо відкриття на ім`я позивачки особистого рахунку на кімнату в квартирі АДРЕСА_2 , однак позивачці ОСОБА_2 було відмовлено і запропоновано звернутися до суду.

На підставі викладеного, позивачі згідно уточнених позовних вимог просять:

визначити порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_2 ,

виділивши в користування ОСОБА_7 жилу кімнату площею 9,7 кв.м, позначену в технічному паспорті літерою 5 з лоджією, на яку здійснюється вихід із зазначеної кімнати;

ОСОБА_1 жилу кімнату площею 9,1 кв.м., позначену в технічному паспорті літерою 7 з лоджією, на яку здійснюється вихід із зазначеної кімнати;

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 жилі кімнати площею 12,3 кв.м літ. 8, та площею 18,6 кв.м. літ.6.

Залишити у спільному користуванні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 приміщення кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору, вбудованої шафи квартири АДРЕСА_2 відповідно часткам у праві власності на нерухоме майно.

Розділити особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_2 ,

відкривши на ім`я ОСОБА_2 особовий рахунок на жилу кімнату площею 9,7 кв.м, позначену в технічному паспорті літерою 5 з лоджією в квартирі АДРЕСА_2 ,

відкривши на ім`я ОСОБА_1 особовий рахунок на жилу кімнату площею 9,1 кв.м., позначену в технічному паспорті літерою 7 в квартирі АДРЕСА_2 ,

відкривши на ім`я ОСОБА_3 особовий рахунок на жилі кімнати площею 18,6 кв.м літ.6 , площею 12,3 кв.м. літ. 8 в квартирі АДРЕСА_2 .

За користування загальними приміщеннями обов`язок зі сплати комунальних послуг залишити за всіма співвласниками.

Визначити порядок виконання рішення суду, відповідно якого рішення суду є підставою для відкриття окремих особових рахунків.

Рішенням Суворовський районний суд м. Одеси від 28 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою та розділ особових рахунків залишено без задоволення у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення Суворовський районний суд м. Одеси від 28 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі..

Заслухавши доповідь судді доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що позивачі зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 . Також за цією адресою зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Згідно свідоцтву про право власності на житло, виданого 03 лютого 2005 р. Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради, квартира за адресою АДРЕСА_1 дійсно належить на правах приватної, спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 в рівних частках.

Отже між сторонами існують правовідносини спільної часткової власності.

Так, згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною 1 ст. 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року за № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» було встановлено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до технічного паспорту загальна площа квартири АДРЕСА_2 становить 85,1 кв.м, житлова площа 49,7 кв.м., та квартира складається з 4-х житлових кімнат площею : 9,7 кв.м літ.5 , 18,6 кв.м літ.6, 9,1 кв.м літ.7, 12,3 кв.м літ.8, кухні пл. 7,5 кв.м, ванної кімнати пл. 2,6 кв.м, вбиральні пл. 1,0 кв.м коридору пл. 14,3 кв.м, вбудованої шафи 1,4 кв.м, обладнана лоджіями.

Отже на кожного із співвласників приходиться по 9,94 кв.м. жилої площі, що може бути предметом окремого договору найму, а тому кожний із співвласників має право вимагати укладення окремого договору найму.

Сторони по справі не подавали клопотань щодо призначення судової будівельно-технічної експертизи, у зв`язку з чим, неможливо встановити дійсну ринкову вартість квартири, а також можливість поділу квартири в натурі, тобто можливості виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В зв`язку з неможливістю поділу квартири в натурі, суд дійшов обґрунтованого висновку, що в даному випадку, враховуючи кількість власників квартири неможливо встановити порядок користування у ідеальній частці із збереженням рівних прав співвласників.

Запропонований варіант порядку користування квартирою позивачами, порушує житлові права інших співвласників, оскільки вони утрьох повинні займати дві кімнати площею 18,6 та 12,3 кв.м., а позивачі бажають на кожного отримати окрему кімнату тобто площею 9,7 кв.м. та 9,1 кв.м.

Підсумовуючи вищевикладені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів вважає правильним висновок суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог про визначення порядку користування квартирою, а також похідних вимоги про розділ особових рахунків.

Посилання авторів апеляційної скарги на те, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана є правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 УПК України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21.05.2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький