Справа № 648/140/18
Провадження № 2/648/24/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року смт. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: Кусік І.В.,

за участі:

секретаря судового засідання: Козлової Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що ОСОБА_2 звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала Заяву № б/н від 13.03.2008 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач, відповідно до ст. 1054 ЦК України свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, в результаті чого, станом на 17.12.2017 року має заборгованість 18 618,07 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив проводити розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач надала суду відзив, в якому зазначила, що спірні відносини між нею та позивачем ґрунтуються на підставі анкети-заяви б/н від 13.03.2018 року. До матеріалів позовної заяви також додано умови надання банківських послуг лише за підписом голови правління банку, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Згідно наданого позивачем тарифного плану кредитки «Універсальна» п. 7 передбачено, що базова процентна ставка на залишок заборгованості (після закінчення пільгового періоду) складає 1,9 відсотки на місяць, тобто 22,8 відсотки на рік. На підтвердження суми заборгованості позивачем надано розрахунок на суму заборгованості із застосуванням відсоткової ставки 22,8 відсотків, 22,9 відсотків, 30 відсотків, 36 відсотків на рік, тобто процентна ставка постійно змінювалась в односторонньому порядку, що суперечить вимогам законодавства. Про зміну процентної ставки її не повідомляли. Сума кредитного ліміту у розмірі 8500,00 грн., повністю не використовувалася. Умови про підняття процентної ставки є нікчемними (недійсними), оскільки вони не відповідають принципу формування змінюваної процентної ставки. Та просила суд при вирішенні справи врахувати наданий нею розрахунок та застосувати строк позовної давності до вимог банку щодо стягнення з неї 18 618,07 грн. В іншій частині позовних вимог просила відмовити.

Представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якому підтвердив обставини викладені в позовній заяві та зазначив, що при укладенні Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору. До суду надана копія анкети-заяви на двох сторінках від 13.03.2008 року, з яких чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_2 висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що «Я згодна з тим, що ця заява, разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді…». Відповідачу було встановлено поточну процентну ставку в розмірі 1,9 % (22,80 % на рік), вказано розмір комісій та штрафів. Тобто сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Відповідач підписанням анкети-заяви позичальника приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Щодо наданих Умов і Правил банківських послуг позивач зазначив, що п. 1.1.3.2.4 Договору для ПАТ КБ «ПриватБанк» передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Щодо зміни відсоткової ставки, позивач зазначив, що згідно ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначається в договорі залежно від ризику, наданого забезпечення,попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Під час укладення договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 1,9 % в місяць або 22,80 % на рік. Далі вона була змінена тільки за витрати з певної дати, що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його права на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до Банку не надходило, більше того вже після підвищення процентної ставки відповідач активно користувалася карткою, в тому числі неодноразово здійснювала погашення заборгованості, що являється підтвердженням прийняття діючих умов договору. Щодо строків позовної давності, позивач вказала, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях ануїтет, тощо. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обовязкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Строк випущеної картки до останнього дня 06.2018 року. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 13.01.2018 року до спливу строку позовної давності. Представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги Банку у повному обсязі.

Відповідач 19.02.2019 року надала заперечення на відповідь на відзив та зазначила, що вважає вимоги позивача надуманими, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. В порушення вимог закону, позовна заява і додатки до неї не містять відомостей про номер карткового рахунку, вид рахунку, дату його відкриття, підставу відкриття, строк дії, відомостей про особу, якою відкрито рахунок, підтвердження фактичного надання платіжного інструменту-картки, строку дії картки, підтвердження операцій зарахування грошових коштів на відповідний картковий рахунок, дату такого зарахування, підставу зарахування і суму зарахування. Виникнення заборгованості в сумі 18618,07 грн., яку просить стягнути позивач не обґрунтовано. Матеріали справи не мітять повного розрахунку заборгованості, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. З огляду на наведене вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог, а надані докази є недостатніми для встановлення фактичних обставин у справі, та просила постановити рішення, яким в задоволенні позовних вимог за кредитним договором б/н від 13.03.2008 року відмовити за необґрунтованістю.

21.02.2019 року представник відповідача надала суду клопотання в якій просила проводити розгляд справи без її участі та участі відповідача.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно наданих копій: відомостей з ЄДРПОУ (реєстраційний номер відомостей ГУС_3384), банківської ліцензії, нової редакції Статуту ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК», позивач є юридичною особою, фінансовою установою, яка має право на надання банківських послуг та правонаступником ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно заяви від 13.03.2008 року, ОСОБА_2 звернулася до ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із зазначеною заявою, на підставі якої їй було відкрито картковий рахунок № 703627 з встановленням кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9 % на місяць (22,8 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг», ОСОБА_2 дала згоду банку встановлювати кредитний ліміт та в будь-який момент його змінювати (зменшувати або збільшувати), погодилася з тим, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини внаслідок приєднання ОСОБА_2 до умов банку та таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України.

В порушення п.2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач не сплачує позивачу гроші в рахунок погашення кредиту та процентів, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № б/н від 13.03.2008 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_2, згідно якого, станом на 17.12.2017 року, заборгованість відповідача перед банком становить 18 618,07 грн., яка складається з наступного: нарховані відсотки 12 242,35 грн.; нарахована пеня 6759,50 грн.; заборгованість по судовим штрафам 1 124,67 грн.

Пунктом 2.1.1.7.6 Договору, передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязнь, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.ст. 527, 530 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню, у цей строк (термін).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання, настають наслідки, встановлені Договором або Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Вказані положення також закріплені у п.1.1.3.2.2. та п.2.1.1.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк».

З матеріалів справи вбачається, що з моменту укладення договору позивачем з 18.01.2013 року була змінена процентна ставка до 30,00% на рік на суму заборгованості, з 01.09.2014 року змінена до 34,80 % на рік на суму заборгованості, а з 01.04.2015 року змінена до 43,20 % на рік на суму заборгованості.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. (ч. 1)

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. (ч. 2)

Згідно п. 1.1.2.3 та п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг до обовязків позичальника відноситься отримання виписок про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. У разі не згоди зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг та/або Тарифів надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору і погасити заборгованість, що виникла.

Із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 13.03.2008 року та виписки по картковим рахункам ОСОБА_2 за період з 01.03.2008 року по 08.11.2018 року вбачається, що відповідач періодично здійснювала погашення кредитної заборгованості, після зміни процентної ставки, що суд розцінює, як визнання ОСОБА_2 зміненої процентної ставки та у звязку з чим не приймає твердження відповідача щодо необґрунтованості здійснення банком розрахунку за кредитним договором.

Наданий представником відповідача розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором судом не приймається як доказ, оскільки належним чином не обґрунтований.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що суду надано достатньо доказів укладення між сторонами договору, наявності заборгованості по ньому, і з урахуванням того, що відповідачем заборгованість за договором у добровільному порядку не сплачена, то вона підлягає стягненню у судовому порядку, та приймаючи до уваги, що на сьогоднішній день відповідачем укладення між нею та позивачем кредитного договору не оскаржено, із заявою про не згоду зі зміненою процентною ставкою до банку не зверталася, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому суд не вирішує питання щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, оскільки така вимога не заявлялася позивачем.

Положеннями ст.ст. 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 258 ч. 2 п. 1 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ст. 261 ч. 1 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Із довідки № 20180113/0042 від 08.11.2018 року наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вбачається, що термін дії картки виданої ОСОБА_2 за кредитним договором спливає в червні 2018 року, із чого суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду - 18.01.2018 року, до спливу строку позовної давності.

Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

Згідно листа № Е.65.0.0.0/3-365676 від 07.07.2018 року що надійшов від АТ КБ «ПРИВАТБАНК», 21.05.2018 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), що суд приймає до уваги при винесені рішення.

Керуючись ст.ст. 7-13, 81, 141, 263, 265, 273, 280-284 ЦПК України, на підставі ст.ст. 258, 261, 526, 527, 611, 629, 634, 1049, 1050 ч. 2, 1054,1056-1 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (смт. Білозерка Білозерського району Херсонської області, вул. Пушкіна, 13, РНОКПП. НОМЕР_1) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) заборгованість у розмірі 18 618,07 грн. за кредитним договором № б/н від 13.03.2008 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» судові витрати у розмірі 1 762,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Згідно п.п 15.5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення складено 26.02.2019 року

Головуючий суддя: Кусік І.В.