Ухвала

31 травня 2019 року

м. Київ

справа № 206/4633/16-ц

провадження № 61-9934 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року в справі за позовом кредитної спілки «Добробут» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 188 576,58 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 25 000 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 163 576,58 грн.

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2016 року позов КС «Добробут» - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь КС «Добробут» суму заборгованості в розмірі 188576,58грн, з яких: сума заборгованості за кредитом 25000,00 грн; сума заборгованості за процентами за користування кредитом 163576,58 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2018 року заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2016 року скасовано.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2018 року позов КС «Добробут» - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КС «Добробут» заборгованість за кредитним договором від 01 лютого 2008 року, яка утворилася станом на 09 серпня 2016 року в розмірі 188576,58 грн. У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі з посилання на пропуск позивачем установленого статтею 559 ЦК України шестимісячного строку для звернення з відповідними вимогами до поручителя. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2018 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Добробут» суму заборгованості в розмірі 188576,58 грн з яких: сума заборгованості за кредитом 25000,00 грн, сума заборгованості за процентами за користування кредитом 163576,58 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що в межах шестимісячного строку, передбаченого ЦК України та договором поруки, позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 01 лютого 2008 року та договором поруки від 01 лютого 2008 року, тобто строк для звернення з вимогами до поручителя не пропущено.

Не погоджуючись із цим судовим рішенням, ОСОБА_1 подала до Верховного суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено, що з 1 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1921 гривень.

Як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, предметом позову в цій справі є вимога майнового характеру про стягнення грошових коштів в розмірі 188576,58 грн, тобто ціна позову в цій справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому справа є малозначною в силу закону.

Відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко