Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3897/19
Провадження № 2-о/711/86/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2019 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернувся в Придніпровський районний суд м. Черкаси із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючих документів договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22 серпня 2007 року, який посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., згідно з яким він ( ОСОБА_1 ) придбав земельну ділянку, розміщену на території Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області.

Заява про встановлення факту належності правовстановлюючих документів за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 175 ЦПК України.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 України).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Крім того, як передбачено частинами 2,3 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Як звернуто увагу Верховним Судом України в аналізі судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, - справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення - для цього він разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність особі такого документа, який є правовстановлюючим. Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і, що організація (установа, підприємство), яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по-батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них.

Як передбачено статтею 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суддею встановлено, що заяву подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства, зокрема, не зазначені докази, якими заявник підтверджує обставини, що зазначені у заяві.

Крім того, заявнику необхідно зазначити заінтересовану особу, враховуючи положення ч. 3 ст. 42 ЦПК України, якою передбачено, що у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи. До того ж, необхідно надати екземпляр заяви з всіма додатками для заінтересованої особи, оскільки відсутність таких документів не забезпечить учасникам справи рівні права щодо здійснення ними всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, відповідно до положень ст. 12 ЦПК України.

Крім того, заявнику необхідно уточнити вимоги, враховуючи зазначені вище норми статті 315 ЦПК України та надати підтверджуючі дані, що відповідні органи (установи тощо) відмовили у внесенні виправлень у зазначені заявником документи.

За таких підстав, заявникові слід усунути зазначені недоліки. Без підтвердження вказаних обставин, суддя не може вирішити питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву (в даному випадку заяву) подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України (в даному випадку з особливостями, визначеними розділом ІV ЦПК України) постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача (заявника) та надає йому строк на усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 4, 12, 174-177, 185, 293, 294, 315, 318 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання, зазначене у заяві: АДРЕСА_1 ) про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, - залишити без руху.

Заявнику необхідно усунути, вказані в мотивувальній частині ухвали недоліки, в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

У випадку неусунення вказаних недоліків заява буде визнана не поданою та повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 17 травня 2019 року.

Суддя: С. М. Позарецька