Номер провадження: 22-ц/813/3637/19
Номер справи місцевого суду: 520/7420/18
Головуючий у першій інстанції Васильків О.В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дрішлюка А.І., Черевка П.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наприкінці 2012 року донька стала проживати з позивачем, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. На підставі викладеного позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 1 013,50 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 червня 2018 року та до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 27 травня 2019 року.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно роз`яснень, які викладені у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 червня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини в сумі 1 013,50 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що батьки, у відповідності з вимогами закону, зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати необхідні для розвитку умови життя.

Вказаний висновок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2001 року, який 03 грудня 2010 року було розірвано.

Від шлюбу у сторін є спільна дитина донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №971 від 06 серпня 2002 року, що вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06.08.2002р. відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси (а.с. 13). Батьками вказані: ОСОБА_4 Сергій Олександрович та ОСОБА_2 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 липня.2012 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено в повному обсязі та вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 15 травня 2012 року й до досягнення ОСОБА_3 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На час ухвалення вказаного рішення суду ОСОБА_3 проживала з матір`ю ОСОБА_2 .

Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 04 жовтня 2016 року (а. с. 9). За вказаною адресою також зареєстрований і позивач ОСОБА_1 ..

З Довідки № АДРЕСА_2 , виданою ОСН КМ «Дмитріївка» 25 квітня 2018 року, ОСОБА_3 проживає по АДРЕСА_1 разом з батьком ОСОБА_1 в наявний час з 2012 року (а. с.25).

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що розмір аліментів стягнутий з відповідача в сумі 1 013,50 гривень відповідає засадам розумності та є необхідний для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, тому рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню, так як це може призвести до порушення прав дитини.

Доводи скаржника як працездатної особи про те, що відповідач ОСОБА_2 на реєстрацію своєї дитини ОСОБА_3 не давала згоди не підтверджується жодним належним та допустимим доказом. Довідка про те, що дитина мешкає разом зі своїм батьком по вулиці АДРЕСА_1 , 63 «А» Київського районного м. Одеси з 2012 року, не є належними та допустимими доказами на підтвердження факту проживання дитини з батьком з 2012 року.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 також суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, колегія суддів наголошує, що батьки разом повинні дбати за своїх дітей та приймати участь у їх догляді, тому позивач ОСОБА_1 також повинен витрачати кошти на утримання спільної з відповідачем ОСОБА_2 дитини.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись вимог норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору, який виник між сторонами і вирішив дану справу згідно із законом та керувався насамперед інтересами малолітньої дитини, отже підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384, 389 ЦПК України Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 27 травня 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І. Дрішлюк

П.М. Черевко