ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5383/18
Провадження № 2/210/486/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"14" лютого 2019 р.
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Хлистуненко О.В.
секретаря судового засідання Недолуги Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного облік, суд
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного облік.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на праві приватної власності належить квартира за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Володимира Бизова (Якіра)АДРЕСА_1. На даний час в квартирі зареєстрований відповідач, який є її онуком та в квартирі не мешкає понад один рік без поважних причин. Відповідач фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2. Відповідач комунальні послуги не сплачує, квартирою не цікавиться, квартиру в належному стані не підтримує. Внаслідок його реєстрації не має можливості вчинити певні правочини відносно своєї квартири. Тому, просить суд, визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Володимира Бизова (Якіра)АДРЕСА_1; зобовязати Металургійний районний відділ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку у квартирі за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Володимира Бизова (Якіра)АДРЕСА_1.
Позивач до початку судового засідання подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Проти заочного рішення за не заперечує.
Відповідач ОСОБА_3 в жодне судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надавав. Правом на відзив не скористався.
Суд, вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу належить квартира за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.09.2003 року (а.с. 7).
Розпорядження голови обласної державної адміністрації від 19 травня 2016 року № Р-223/0/3-16 «Про перейменування топонімів у населених пунктах області» вулицю «Якіра» змінено на вулицю «Володимира Бизова».
У квартирі за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Володимира Бизова (Якіра)АДРЕСА_1, зареєстрований відповідач ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Відділу реєстрації місця проживання громадян від 12.06.2018 року №2421 (а.с. 11).
З Актів від 30.08.2018 року, вбачається, що ОСОБА_3 з березня 2017 року у квартирі за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Володимира Бизова (Якіра)АДРЕСА_1, не проживає та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9, 10).
Частиною 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, в тому чисті те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини.
Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Згідно з п. 39 Постанови, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.
Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3, як член сімї власника квартири, фактично не проживають за місцем своєї реєстрації без поважних причин понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, чим обмежує право позивача на власність та вільне розпорядження нею, а тому суд вважає, що позов в частині визнання ОСОБА_3 втратившими право користування житлом необхідно задовольнити.
При цьому, в частині позовних вимог про зобовязання Металургійний районний відділ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку у вказаній квартирі, то суд відмовляє в їх задоволенні за наступних обставин.
Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Отже, вказана норма закону прямо вказує на те, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є прямим доказом для зняття особи з реєстрації місця проживання і не потребує інших додаткових рішень суду для скасування реєстрації.
Ухвалою суду від 27.11.2018 року позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», таким чином судовій збір в розмірі 704,80 грн. суд стягує з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 23, 76, 80, 81, 258, 259, 263 - 265, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного облік задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою №54 в будинку №24 по вулиці Володимира Бизова (Якіра) у місті Кривому Розі Дніпропетровської області.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О. В. Хлистуненко