Провадження № 2/127/5610/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2019 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді - Бойко В. М. ,

при секретарі Ревтюх О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину земельної ділянки зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину земельної ділянки, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первісним позовом звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право власності на 1/2 земельної ділянки загальною площею 0,0497 га під кадастровим номером НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги аргументовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . Після смерті батька залишилось спадкове майно: 11/25 часток житлового будинку за адресою: , АДРЕСА_1 та частина земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,0994 га. Власником іншої частини будинку та співвласником земельної ділянки є відповідач.

Позивач повідомляє, що в свідоцтві про право власності на нерухоме майно (індексний номер 13029519 від 19.11.2013 року) частки співвласників даної земельної ділянки не визначені. Державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Юкіш О.П. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.07.2017 року (спадкова справа №27/2017, зареєстровано в реєстрі за №3-360), згідно якого позивач стала власником 11/25 часток житлового будинку. Проте, нотаріус Другої вінницької державної нотаріальної контори Сікорська Л.А. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.12.2018р. №2159/02-31, якою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки не визначено часток кожного з співвласників.

Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

У зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину земельної ділянки, відповідач - позивач просить суд визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 земельної ділянки загальною площею 0,0497 га під кадастровим номером НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_3

Позов мотивує тим, що відповідач-позивач є власником іншої частини будинку та співвласником земельної ділянки кадастровим номером НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . В свідоцтві про право власності на нерухоме майно, копія якого додана до первісного позову, частки співвласників даної земельної ділянки не визначені.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що у 2009 р. домовилась з батьком позивача про користування земельною ділянкою в рівних частках по 1/2 земельної ділянки, або 0, 0497 га кожному.

Враховуючи те, що кожен має право на виділ його частки в натурі, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача-відповідача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі первісний позов підтримує в повному обсязі

Відповідач-позивач надав до суду відзив в якому вказав, що первісний позов визнає в повному обсязі.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

01.12.2016 року помер батько позивача за первісним позовом ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області серія: НОМЕР_4 . ( а.с. 6)

Судом встановлено, що державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Юкіш О.П. позивачу за первісним позовом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.07.2017 року (спадкова справа №27/2017, зареєстровано в реєстрі за №3-360), згідно якого позивач є власником 11/25 часток житлового будинку АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно: 11/25часток житлового будинку за адресою:, АДРЕСА_1 та земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,0994 га. ( а. с. 7)

12.12.2018р. нотаріус Другої вінницької державної нотаріальної контори Сікорська Л.А. прийняла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.12.2018р. №2159/02-31, якою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,0994 га. оскільки не визначено часток кожного з співвласників. (а.с. 9)

Судом досліджувався витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 , з якого вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є співвласниками даної земельної ділянки.

Ч.1 ст. 316 ЦК України встановлено, що - правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ч.1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ч.1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів.

Ч.1 ст.392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності.

Ч. 1 ст. 1261 ЦК України встановлено, що першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Положеннями ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняті спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спад шини та згідно із ч. З ст. 125 ЦК україни відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця прав на спадщину.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до положень ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Згідно із ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Відповідно до ст.118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

ч.1 ст. 158 ЗК України встановлено, що земельні спори вирішуються судом, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму ВСУ Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ від 16.04.2004 № 7, у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.Пунктом 23 Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

З роз`яснень в Постанові Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, повністю підтверджений матеріалами справи, враховуючи визнання сторонами позовів та підлягає задоволенню в повному обсязі тому суд вважає вимоги як первісного так і зустрічного позову задовольнити в повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 41 Конституції України, ст.ст.316, 317, 319, 321, 368, 392, 1216, 1218, 1261, 1297, 1299, ЦК України, ст. 88, 118. 158 ЗК України ст. ст. 10, 12, 13, 259, 260, 263, 265, ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право власності на 1/2 земельної ділянки загальною площею 0,0497 га під кадастровим номером НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 РНОКПП: НОМЕР_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3485,75 грн.

Зустрічний позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 земельної ділянки загальною площею 0,0497 га під кадастровим номером НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_6 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 3485,75 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 28.05.2019р.

Суддя: