Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/1119/19
Провадження № 2/209/841/19
РІШЕННЯ

іменем України

"22" травня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Лобарчук О.О.

при секретарі Золотих Л.М.

за участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області цивільну справу № 209/1119/19 (номер провадження 2/209/841/19) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини його заробітку, щомісяця, до досягнення сином повноліття.

На обґрунтування позовних вимог вказала, що з 24 вересня 2011 року вона перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них із ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3 . Вона і ОСОБА_2 проживають окремо, їх син ОСОБА_4 проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, а Відповідач коштів на утримання сина не надає.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 квітня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, пояснила, що після припинення шлюбних відносин син дійсно залишився проживати разом з батьком в квартирі, в якій вони проживали усі разом після укладення шлюбу. ОСОБА_5 проживати із собою не забрала, оскільки проживала в орендованій квартирі, в якій були не належні умови для проживання дитини, а також у неї ненормований графік роботи. Сина вона брала на вихідні дні, які складають 3 дні в тиждень. На даний час, а саме 20 травня 2019 року мати їй дала гроші і вона купила квартиру . Все облаштує та планує забрати сина, щоб проживати в ній разом із дітьми. У неї крім сумісного із відповідачем сина є старша дитина від першого шлюбу. Заявляє позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частині, тому що коли вона пішла від відповідача, то все сумісно нажите майно залишилось у відповідача. Для того, щоб придбати у нову квартиру холодильник, газову пічь, меблі для дітей, її зарплатні не вистачить. В майбутньому вона планує забрати синів , влаштувати їх до школи поряд із місцем проживання, її мати буде їй допомагати у вихованні дітей.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав повністю, пояснив, що неповнолітній син ОСОБА_6 мешкає разом з ним та його матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , після того, як позивач пішла від нього. На підтвердження постійного проживання сина разом із ним, надав акт про проживання від 10.04.2019 року. Син із позивачкою перебуває лише один раз на тиждень у її вихідний день. Питання щодо проживання сина із позивачем між ними не вирішувалося, проти цього він заперечує. Просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню по наступним підставам.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , між сторонами 24 вересня 2011 року у Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, було укладено шлюб , про що зроблено актовий запис № 454.(а.с.7)

Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 18 квітня 2012 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області.(а.с.6)

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, який зобов`язані забезпечувати обоє батьків.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору та доводів сторін по справі, а також норм ст.. 181 СК України, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі.

Обґрунтовуючи свої доводи відповідачем до суду була надана довідка про реєстрацію та склад сім`ї від 08.04.2019 року за №1/8237, яка видана ТОВ "ЄРЦ КП", згідно якої неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований разом з батьком - ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту про проживання від 10.04.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спільно проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та дитина знаходиться на повному утриманні батька.

Окрім того суд не може залишити поза увагою і те, що позивач в судовому засіданні фактично визнала, що на час розгляду справи в суді та винесення судового рішення дитина проживає з відповідачем.

Згідно з ч.,ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно норм ст.,ст. 77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до норм ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, здійснивши системний аналіз наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що докази, проживання сина сторін по справі з відповідачем та перебування на його утриманні є достатніми для підтвердження вказаного факту.

Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що малолітній ОСОБА_3 не проживає з матір`ю, а проживає з батьком, та враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог, оскільки дитини мешкає з батьком та фактично перебуває на його повному утриманні, а тому підстави для стягнення аліментів із відповідача відсутні.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Таким чином вбачається, що вимоги позивача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, та не стверджуються доказами, які є недостатніми для встановлення та підтвердження доводів останньої.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Суд також вважає, що витрати по оплаті судового збору необхідно залишити за рахунок держави, оскільки позивач від сплати судового збору звільнена, а позовні вимоги залишенні без задоволення.

Керуючись ст.ст.18,80,84,179,180-182 Сімейного кодексу України, ст.ст.10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - залишити без задоволення .

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду до або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 23 травня 2019 року.

Суддя О.О. Лобарчук