Справа № 162/826/18 Головуючий у 1 інстанції: Глинянчук В. Д.
Провадження № 22-ц/802/563/19 Категорія: 39 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Любешівського районного суду Волинської області від 03 квітня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, земельної ділянки площею 0,15 га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельних паїв, які знаходяться на території Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області.

Позивач вказував, оскільки він є спадкоємцем першої черги за законом, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном шляхом його догляду і використання, тому відповідно до статті 549 ЦК УРСР вважається таким, що прийняв спадщину та має право отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Вказував, що в разі якщо спадкодавцем було оформлено заповіт, тому він має право на обов`язкову частку у спадщині згідно із статтею 535 ЦК УРСР, статтею 1241 ЦК України з огляду на те, що на момент відкриття спадщини 20 листопада 1999 року він був непрацездатним, оскільки з 1996 року і по даний час є інвалідом 1 групи довічно.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 уточнивши та збільшивши позовні вимоги, просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянки площею 0,15 га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , 1 /2 частку земельного паю загальною площею 3,24 га в умовах кадастрових гектарів та визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі 2,76 га в умовах кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі, видане на ім`я ОСОБА_2 20 лютого 2002 року державним нотаріусом Любешівської районної державної нотаріальної контори Волинської області Бомк В.І. та зареєстроване в реєстрі за № 207.

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 03 квітня 2019 року провадження у даній цивільній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 162/210/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно за законом.

У поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просив скасувати оскаржувану ухвалу суду з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок місцевого суду про необхідність зупинення провадження у даній цивільній справі до набрання законної сили судовим рішенням у іншій цивільній справі є помилковим, оскільки склад спадщини становить заповідане майно - житловий будинок та не заповідане майно - земельні паї площею 3,24 га. Предметом спору у даній справі є визнання права власності на житловий будинок та земельні паї у розмірі 1/2 частки, а саме 1,62 га. В той же час, предметом спору у іншій цивільній справі до вирішення якої провадження зупинено у даній цивільній справі, є визнання права власності на спадкове майно за законом, а саме на згаданий житловий будинок. Відтак не визначивши права на частку земельного паю та його вартісний розмір неможливим може стати вирішення питання про обов`язкову частку із заповіту, а саме про те чи розмір успадкованого паю буде рівним обов`язковій частці спадку із заповіту. Невирішення спору про спадкування земельного паю унеможливить вирішення спору щодо обов`язкової частки у заповіті або призведе до порушення прав спадкоємців за заповітом.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про зупинення провадження у даній справі, суд свій висновок мотивував тим, що її розгляд є об`єктивно неможливим,оскільки предметом спору у цивільній справі № 162/210/19, до вирішення якої провадження зупинено у даній цивільній справі, є визнання недійсним заповіту, яким ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповів ОСОБА_5 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та який є предметом спору у даній цивільній справі.

З такими висновками місцевого суду колегія суддів погоджується, вважає їх обґрунтованими і такими, що узгоджуються з нормами процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом заявленого ОСОБА_1 спору у даній цивільній справі є визнання права власності на спадкове - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянки площею 0,15 га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , 1 /2 частку земельного паю загальною площею 3,24 га в умовах кадастрових гектарів та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі 2,76 га в умовах кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі, видане на ім`я ОСОБА_2 20 лютого 2002 року державним нотаріусом Любешівської районної державної нотаріальної контори Волинської області Бомк В.І. та зареєстроване в реєстрі за № 207 (а.с.1-3, 53-55).

У той же час, предметом спору у цивільній справі № 162/210/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно за законом, до вирішення якої провадження зупинено у розглядуваній цивільній справі, є визнання недійсним заповіту, яким ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповів ОСОБА_5 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.183).

Пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Встановивши, що заповіт, який ОСОБА_1 просить визнати недійсним у цивільній справі № 162/210/19, охоплює майно на яке він просить визнати право власності, як у вказаній справі, так і розглядуваній справі, провадження у якій зупинено, що свідчить про існування тісного матеріально-правового зв`язку та об`єктивну неможливість розгляду даної цивільної справи, суд першої інстанції правильно застосував пункт 6 частини першої статті 251 ЦПК України та обґрунтовано зупинив провадження у справі.

На підставі наведеного, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що постановлена місцевим судом ухвала про зупинення провадження у даній справі відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що на час розгляду даної справи зібрано достатньо доказів для вирішення даної справи, а саме: допитано свідків, встановлено склад спадкового майна, належних відповідачів, тому її можливо вирішити без процедури зупинення, є безпідставними та не мають правового значення для вирішення питання законності зупинення провадження у справі.

Покликання апелянта на відсутність в ордері адвоката Пилипчука О.Ф. повноважень щодо заявлення клопотання про зупинення провадження у справі є безпідставними, оскільки наявний в матеріалах справи ордер відповідає вимогам закону. Відповідне клопотання було заявлене ОСОБА_6 з врахуванням наявних у нього прав передбачених ч. 1 ст. 64, 43 ЦПК України.

Твердження відповідача, щодо порушення його прав оскаржуваною ухвалою, є безпідставними оскільки зупинення провадження у справі носить тимчасовий характер та не позбавляє сторін права на судовий захист.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи, яким суд дав відповідну правову оцінку.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права. Підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Любешівського районного суду Волинської області від 03 квітня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: