Постанова

Іменем України

20 травня 2019 року

м. Київ

справа № 462/4621/15-ц

провадження № 61-40022 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С.,

учасники справи:

позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Титан»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну cкаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 червня 2018 року у складі колегії суддів: Шандри М. М., Копняк С. М., Левика Я. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2015 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Титан» (далі ОСББ «Титан») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 1 494,44 грн, інфляційні нарахування у розмірі 919,28 грн та 3 відсотки річних - 171,09 грн.

На обгрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачі проживають у квартирі АДРЕСА_1 , яка знаходиться на обслуговуванні ОСББ «Титан», однак нерегулярно та не у повному обсязі сплачують кошти за обслуговування будинку та прибудинкової території, опалення та підігрів води, у зв`язку з чим y них утворилася заборгованість по вказаним платежам.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 06 червня

2016 року, із урахуванням ухвали цього ж суду від 09 червня 2016 року про виправлення описки, позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСББ «Титан» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 1 494,44 грн, інфляційні нарахування в розмірі 919,28 грн та 3 відсотки річних у розмірі 171,09 грн, а всього - 2 584,81 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2017 року апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Залізничного районного суду

м. Львова від 06 червня 2016 року та ухвалу цього ж суду від 09 червня

2016 року скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСББ «Титан» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 1 063,38 грн, інфляційні нарахування у розмірі 640,01 грн та 3 відсотки річних у розмірі 112,39 грн, а всього - 1 815,78 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 листопада 2017 року касаційні скарги ОСББ «Титан» та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилено, рішення Апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2017 року залишено без змін.

У січні 2018 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2017 року за нововиявленими обставинами, що є істотними, і не були та не могли бути відомі особі, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 423 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України)).

Заява обгрунтована тим, що ухвалюючи судові рішення, суди залишили поза увагою, що позов від імені ОСББ «Титан» було подано ОСОБА_6 , як головою правління ОСББ «Титан», яка не мала на це відповідних повноважень, оскільки порядок і процедура голосування про призначення її головою були проведені з порушенням вимог статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», а протоколи зборів - підроблені. Вказана обставина була підставою для подачі зустрічного позову до ОСББ «Титан» про визнання недійсними рішення загальних зборів та протоколу засідання правління, однак ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від

30 листопада 2015 року у об`єднанні зазначеного позову з позовом ОСББ «Титан» про стягнення заборгованості відмовлено.

У грудні 2017 року йому стало відомо, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 листопада 2017 року, визнано недійсним та скасовано рішення загальних зборів ОСББ «Титан» про обрання головою правління ОСББ «Титан» Геналь О. П .

Посилаючись на те, що зазначена обставина судами не з`ясовувалась, не зважаючи на її істотність, просив скасувати рішення Апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2017 року та залишити позов без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06 червня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2017 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 вересня 2017 року про скасування рішення загальних зборів правління ОСББ «Титан» про обрання ОСОБА_6 головою правління ОСББ «Титан» ухвалено після ухвалення судового рішення у зазначеній справі, а тому вона не є нововиявленою обставиною у розумінні приписів статті 423 ЦПК України та не усуває чинності дій голови правління ОСББ «Титан» у

2015 році щодо подання позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 червня 2018 року, рішення Апеляційного суду Львівської області від 31 травня 2017 року та залишити позов ОСББ «Титан» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги без розгляду.

Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що апеляційний суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення пункту 2 частини першої статті 423 ЦПК України та дійшов помилкового висновку, що на момент подання позову у 2015 році Геналь О . П . мала повноваження голови правління ОСББ «Титан», а тому мала право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. У липні 2016 року йому стало відомо, що один з співвласників будинку подав позов до ОСББ «Титан» про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів про обрання голови правління

ОСОБА_6, а тому йому не було сенсу подавати аналогічний позов. За результатами розгляду зазначеного позову, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26 вересня 2017 року оспорюване рішення правління ОСББ «Титан» визнано недійсним та скасовано.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16 березня 2018 року за його позовом до ОСББ «Титан» визнано недійсним та скасовано рішення

ОСББ «Титан» від 04 жовтня 2016 року про затвердження статуту. Задовольняючи позов суд вказав, що у ОСОБА_6 буди відсутні повноваження голови ОСББ «Титан». Вказані обставини спростовують висновок апеляційного суду про те, що ухвалення судового рішення від 26 вересня 2017 року про визнання недійсним рішення про обрання голови правління ОСОБА_6 не усуває факт законності її дій у 2015 році при поданні позову та свідчать про неоднакове тлумачення судами закону.

Узагальнені доводи відзивів на касаційну скаргу

У серпні 2018 року ОСОБА_2 подала відзив на касаційну скаргу

ОСОБА_1 , у якому висловила підтримку доводів та вимог касаційної скарги.

Крім того зазначила, що на момент подання позову існувало інше правління ОСББ «Титан» і інший голова правління, а тому ОСОБА_6 самовільно встановлювала борги за комунальні послуги та зверталась з позовами про їх стягнення до суду. Крім того, суди не застосували до спірних правовідносин Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», а підмінили його Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

У вересні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСББ «Титан», обгрунтований тим, що відповідачі не довели належного виконання ними зобов`язання про оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Позов у справі було подано від імені ОСББ «Титан», а не від імені голови правління, оскільки заборгованість виникла саме перед ОСББ «Титан», а відтак відсутні підстави для задоволення касаційної скарги.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що у встановленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається та вирішення спору по суті.

Як на нововиявлену обставину ОСОБА_1 посилався на те, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 листопада

2017 року, визнано недійсним та скасовано рішення загальних зборів ОСББ «Титан» про обрання головою правління ОСББ «Титан» ОСОБА_6 , а відтак вважав, що зазначена обставина не була і не могла бути відома йому та суду при вирішенні спору по суті, і є істотною, а відтак вона не мала повноважень на звернення до суду із позовом до нього та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, а тому її заява підлягала б поверненню, як така, що подана неповноважною особою.

Зазначена обставина є новим доказом, була встановлена рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26 вересня 2017 року після ухвалення судового рішення у зазначеній справі, і не впливає на правильність висновків апеляційного суду щодо наявності підстав для стягнення заборгованості з відповідачів по оплаті наданих їм житлово-комунальних послуг на користь ОСББ «Титан», а тому висновок апеляційного суду щодо відсутності підстав, передбачених статтею 423 ЦПК України для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, є обгрунтованим.

При вирішенні зазначеного питання Верховний Суду також ураховує, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»). Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У зв`язку з наведеним, Верховний Суд вважає обгрунтованим висновок апеляційного суду про відсутність правових підстав для перегляду ухваленого у справі рішення за нововиявленими обставинами.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що суд апеляційної інстанції правильно застосував норми процесуального права, надавши належну правову оцінку доводам заявника, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 400, 401, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник