Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2019 Справа №607/12592/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Пастернак О.В.

представників позивача Колега О.М., Іванюк О. В.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом Тернопільського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Тернопільський міськрайонний центр зайнятості звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , у якому просить стягнути з відповідача на користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості 20 640,71 грн. незаконно отриманої допомоги по безробіттю, а також 1 762,00 грн. сплаченого ними судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що 16 січня 2006 року ОСОБА_3 звернулася у Тернопільський міськрайонний центр зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. Із 23 січня 2006 року їй надано статус безробітного. Також, 24 листопада 2008 року ОСОБА_3 звернулася у Тернопільський міськрайонний центр зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. Із 01.12.2008 року їй надано статус безробітного. Крім того, 15 травня 2013 року ОСОБА_3 звернулася у Тернопільський міськрайонний центр зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. Із 15 травня 2013 року їй надано статус безробітного. У результаті звірки інформації Пенсійного фонду України з базою даних центру зайнятості виявлено, що відповідач перебувала на обліку у центрі зайнятості як безробітна, отримувала допомогу по безробіттю та одночасно була зареєстрована, як фізична особа - підприємець із 18.04.1995 року по 28.12.2017 року. На засіданні комісії з розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення Тернопільського міськрайонного центру зайнятості, яка відбулася 16 січня 2018 р. вирішено провести звірку інформації безпосередньо у державного реєстратора по Струс О.В. За результатами засідання комісії складено протокол №2 від 16.01.2018 року. Директором Тернопільського міськрайонного центру зайнятості видано наказ № 7 «Д» від 17 січня 2018 року «Про розслідування страхових випадків», яким зобов`язано начальника відділу взаємодії з роботодавцями ОСОБА_4 . забезпечити перевірку факту реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 . Встановлено, що ОСОБА_3 згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.01.2018 року за № була зареєстрована як фізична особа - підприємець з 18.04.1995 року по 28.12.2017 року Отже, під час реєстрації та у періоди перебування на обліку в центрі зайнятості: з 23.01.2006 р. по 21.04.2007 р.; з 01.12.2008 р. по 03.01.2010 р.; з 15.05.2013 р. по 17.02.2014 р. ОСОБА_3 приховала відомості про те, що вона була зареєстрована як фізична особа - підприємець з 18.04.1995 року по 28.12.2017 року, що підтверджується актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 19.01.2018 р. №11. 05 березня 2018 року центром зайнятості видано наказ за № 34 «Д» про повернення коштів відповідно до п.3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним та на підставі акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне врахування на випадок безробіття» від 19.11.2018 р.

Представники Тернопільського міськрайонного центру зайнятості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовних вимог не визнав, проти їх задоволення заперечив, зазначивши, що між позивачем та ОСОБА_3 у періоди із 23.01.2006 р. по 21.04.2007 року; із 01.12.2008 р. по 03.01.2010 р. та із 15.05.2013 р. по 17.02.2014 р. існували правовідносини, які регулюються законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, про зайнятість населення та Цивільним кодексом України. Зокрема, відповідач скористалася свої правом на звернення до позивача з заявами про отримання статусу безробітного. Позивач, в свою чергу, прийняв рішення про надання відповідачу статусу безробітного з виплатою відповідної допомоги по безробіттю. Вважає наказ № 34 «Д» від 05 березня 2018 року «Про повернення коштів» безпідставним, оскільки в період з 2014 по 2018 рік будь-яких правовідносин між позивачем та відповідачем з моменту зняття її з обліку у центрі зайнятості не існувало і не існує. Позивачем проведене розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення щодо ОСОБА_3 за період із 23.01.2006 р. по 21.04.2007 року; із 01.12.2008 р. по 03.01.2010 р. та із 15.05.2013 р. по 17.02.2014 р., а також прийняте рішення про повернення отриманих коштів, 05 березня 2018 року, в той час, як згідно наказів позивача ОСОБА_3 вже була знятою з обліку. Позивач не пред`являв вимоги про визнання недійсною заяви відповідача, а також, не надав суду доказів недійсності чи скасування наказів позивача про надання відповідачу статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю у зв`язку з чим, всі юридичні наслідки створені на підставі заяв ОСОБА_3 про надання статусу безробітного та наказів позивача, вважає дійсними. Вважає, що діючим законодавством про зайнятість населення не передбачено право центру зайнятості здійснювати розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним та стягнення допомоги по безробіттю з особи, яка не перебуває у відповідних правовідносинах і не має статусу безробітного на момент проведення такого розслідування та звернення до суду. У позові просить відмовити.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

16 січня 2006 року ОСОБА_3 звернулася із заявою до Тернопільського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні.

23 січня 2006 року ОСОБА_3 на підставі поданої заяви надано статус безробітного.

24 листопада 2008 року ОСОБА_3 звернулася із заявою у Тернопільський міський центр зайнятості за сприянням у працевлаштуванні.

01 грудня 2008 року ОСОБА_3 надано статус безробітного.

15 травня 2013 року ОСОБА_3 звернулася у Тернопільський міськрайонний центр зайнятості за сприянням у працевлаштуванні.

15 травня 2013 року ОСОБА_3 надано статус безробітного.

ОСОБА_3 у вказаний період перебування на обліку в центрі зайнятості, як безробітна отримувала допомогу по безробіттю: з 23.01.2006 року по 21.04.2007 року на суму 1446,46 грн., з 01.12.2008 року по 03.01.2010 року на суму 11242,69 грн., з 15.05.2013 року по 17.02.2014 року на суму 7951,56 грн., всього за вказані періоди відповідач отримала зазначеної допомоги у розмірі 20 640,71 грн.

У результаті звірки інформації Пенсійного фонду України з базою даних центру зайнятості виявлено, що відповідач перебуваючи на обліку у центрі зайнятості як безробітна та отримуючи допомогу по безробіттю, одночасно була зареєстрована, як фізична особа - підприємець із 18.04.1995 року по 28.12.2017 року.

ОСОБА_3 згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.01.2018 року за № була зареєстрована як фізична особа - підприємець з 18.04.1995 року по 28.12.2017 року.

Таким чином, під час реєстрації та у періоди перебування на обліку в центрі зайнятості: з 23.01.2006 р. по 21.04.2007 р.; з 01.12.2008 р. по 03.01.2010 р.; з 15.05.2013 р. по 17.02.2014 р., ОСОБА_3 приховала відомості про те, що вона була зареєстрована, як фізична особа - підприємець з 18.04.1995 року по 28.12.2017 року, що підтверджується актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 19.01.2018 р. №11.

Згідно до ст.2 Закону України «Про зайнятість населення», в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України «Про особисте селянське господарство».

Згідно п.п. 2, 3, 4 Порядку розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 № 7-1 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 р. за № 232/16248 передбачено, що розслідування згідно з цим Порядком, здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Рішення щодо проведення перевірки приймається керівником центру зайнятості.

Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним Фондом України шляхом обміну інформацією. Обмін інформацією здійснюється між Державним центром зайнятості, Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України як центральними органами виконавчої влади.

У разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Суд дослідивши та оцінивши докази надані сторонами, приходить до переконання про підставність позову, а тому з вважає, що слід стягнути із ОСОБА_3 на користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості 20 640, 71 грн. незаконно отриманої допомоги по безробіттю. При цьому, суд відкидає твердження представника відповідача про те, що в період з 2014 по 2018 рік правовідносин між позивачем та відповідачем не існувало, а тому вимоги позивача є безпідставними, прийняте рішення позивачем про повернення отриманих коштів є незаконним, оскільки в силу вимог ч. 2 та ч. 3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Крім цього, суд зазначає, що п.п. 2, 3, 4 Порядку розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 № 7-1 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 р. за № 232/16248 надано право проведення перевірок центрам зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, щодо відомостей, які подаються особами при їх зверненні про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю. Також, суд вважає, що позивачем не пропущено строку позовної давності звернення із позовом до суду, оскільки позивачу стало відомо про те, що відповідач ОСОБА_3 дійсно зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань у січні 2018 року після отримання ним зазначеної інформації.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Тернопільського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_3 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості (46010, вул. Текстильна, 1Б в м. Тернопіль, , р/р № 1002 , МФО 838012, банк ГУ ДКСУ у Тернопільській області, ) незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 20 640 (двадцять тисяч шістсот сорок) грн. 71 коп., а також 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 30 травня 2019 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан