Ухвала

20 травня 2019 року

м. Київ

справа № 597/683/18

провадження № 61-5190ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 31 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Заліщицька міська рада, про визнання договору дарування та свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Оскаржувана постанова Тернопільського апеляційного суду прийнята

31 січня 2019 року. Повний текст постанови складено 05 лютого 2019 року.

Згідно правил статті 390 ЦПК України, останнім днем касаційного оскарження постанови Тернопільського апеляційного суду від 31 січня

2019 року є 07 березня 2019 року.

06 березня 2019 року ОСОБА_1 зверталась до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Тернопільського апеляційного суду

від 31 січня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику.

19 квітня 2019 року ОСОБА_1 повторно звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Тернопільського апеляційного суду

від 31 січня 2019 року.

Одночасно у касаційній скарзі заявник порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського апеляційного суду від 31 січня 2019 року, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення заявником отримане 13 лютого 2019 року.

Згідно з частиною першою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

Подана повторно 19 квітня 2019 року до Верховного Суду касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 31 січня 2019 року не може бути прийнята судом та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана з пропуском строку встановленого статтею 390 ЦПК України.

Аналіз клопотання ОСОБА_1 дає підстави дійти висновку про те, що наведені причини пропуску строку на касаційне оскарження стосуються періоду з 05 лютого 2019 року (дата складання повного тексу судового рішення) по 06 березня 2019 року (дата первісного подання касаційної скарги). Проте, клопотання ОСОБА_1 не містить обґрунтувань пропуску строку за період з 15 березня 2019 року (дата постановлення ухвали Верховним Судом) по 19 квітня 2019 року (дата подання повторної касаційної скарги).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, заявнику слід надіслати на адресу суду мотивоване клопотання причини пропуску строку на касаційне оскарження постанови Тернопільського апеляційного суду від 31 січня 2019 року за період з

15 березня 2019 року по 14 квітня 2019 року, та надати відповідні докази на підтвердження своїх мотивів.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, касаційна скарга не відповідає вимогам пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України, оскільки до касаційної скарги заявником не додано копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

За правилами пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

За таких обставин, заявнику слід надіслати на адресу суду касаційної інстанції копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 31 січня 2019 року залишити без руху.

Надати заявнику для усунення зазначених вище недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило