Справа № 344/8413/15-ц
Провадження № 22-ц/4808/703/19
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Томин О.О., Ясеновенко Л.В.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Івано-Франківської області на рішення Івано-Франківського міського суду від 19 березня 2019 року, в складі судді Татарінової О.А., у справі за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Кабінет Міністрів України, про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 23.04.2013 року та виселення,

в с т а н о в и в :

12 червня 2015 року перший заступник прокурора Івано-Франківської області звернувся з позовом до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Кабінет Міністрів України, про визнання незаконним та скасування п.3.1 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 23.04.2013 року про надання двокімнатної квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 на склад сім`ї три особи та виселення його із службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення.

Свої вимоги мотивував тим, що переоформлення квартири із службової в ордерну відбулося без згоди власника майна, а саме держави в особі Кабінету Міністрів України, приймаючи спірне рішення виконавчий комітет перейняв на себе права власника на спірну квартиру, розпорядився нею, чим порушив право власності Кабінету Міністрів України.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 19 березня 2019 року в задоволенні позову першого заступника прокурора Івано-Франківської області відмовлено.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, прийнявши рішення про переоформлення спірної квартири із службової в ордерну, тобто виключивши спірну квартиру з числа службових, діяв відповідно до норм чинного законодавства, і позивачем не подано доказів на підтвердження порушень, допущених виконавчим комітетом при прийнятті рішення №235 від 23.04.2013 року та не доведено факту порушення таким рішенням його прав.

Не погоджуючись з рішенням суду, перший заступник прокурора Івано-Франківської області подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду з підстав неправильного застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольти позов у повному обсязі.

Зазначає, що відповідно до витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - відомості про право власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 відсутні.

Оскільки спірна квартира відносилася до відомчого житлового фонду, то правом клопотати про виключення вказаної квартири з числа службових наділені були тільки Кабінет Міністрів України та Генеральна прокуратура України, однак клопотань від даних установ не надходило.

Крім того, згідно підпункту 3.1 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №235 від 23.04.2013 року спірну квартиру із службової переведено в ордерну. Водночас, Житловий кодекс України не надає визначення, яке житло є ордерне, а тому виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, приймаючи оскаржуване рішення №235 від 23.04.2013 року, перевів спірну квартиру в статус, який не визначений чинним законодавством.

Суд безпідставно відмовив у задоволенні позовної вимоги про виселення ОСОБА_1 із спірної квартири, оскільки така вимога є похідною від вимоги про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, до того ж стаж роботи ОСОБА_1 в прокуратурі Івано-Франківської області становив менше 10 років, відповідач набув право на спірну квартиру без достатньої правової підстави, а тому відповідно до положень ст. 1212 ЦК України така квартира підлягає поверненню прокуратурі Івано-Франківської області.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказав що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, просить залишити її без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 19 березня 2019 року без змін.

В засіданні апеляційного суду представник прокуратури Івано-Франківської області Гоголь В.В. підтримав доводи апеляційної з наведених у ній мотивів.

Представники виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та Кабінету Міністрів України в судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін, які не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши доводи апеляційно скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задовлення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає.

Встановлено, що згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 10 грудня 2009 року прокуратура Івано-Франківської області є постійним землекористувачем земельною ділянкою площею 0,4599 га, розташованою на АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

Згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 05 квітня 2011 року прокуратура Івано-Франківської області є постійним землекористувачем земельної ділянки площею 0,0764 га, розташованою в районі вулиць Галицька - Ю. Целевича - Хіміків в м. Івано-Франківську.

Цільове призначення зазначених земельних ділянок для будівництва багатоквартирного житлового будинку.

11 липня 2012 року між прокуратурою Івано-Франківської області (як замовником) та субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 (як інвестором) укладено інвестиційний договір на капітальне будівництво багатоквартирного житлового будинку (групи житлових будинків) в районі вулиць Галицька, Ю. Целевича, Хіміків в м. Івано-Франківську, за умовами якого замовник передає інвестору земельну ділянку площею 0,4599 га, розташовану на розі АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 (реєстраційний № 60 від 10 грудня 2009 року) та земельну ділянку площею 0,0764 га, розташовану в районі вулиць Галицька - Ю. Целевича - Хіміків в м. Івано-Франківську (реєстраційний № 00008 від 10 грудня 2009 року) в тимчасове користування терміном на 4 роки для будівництва багатоквартирного житлового будинку (групи житлових будинків), а інвестор зобов`язується актом прийому-передачі передати замовнику у власність 12 квартир.

На підставі акту приймання-передачі від 23 листопада 2012 року прокуратура отримала квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 64,8 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 60 від 13 лютого 2013 року двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 закріплено за Івано-Франківською обласною прокуратурою як службову з правом реєстрації працівників обласної прокуратури.

Цим же рішенням двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 як службову надано прокурору ОСОБА_1 (склад сім`ї 3 особи: він, дружина, син - Артем).

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 235 від 23 квітня 2013 року, а саме пунктом 3.1 квартиру АДРЕСА_1 переоформлено із службової в ордерну начальнику управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_1 (склад сім`ї 3 особи: він, дружина, син - ОСОБА_3 ).

Положеннями ст. 118 ЖК УРСР передбачено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Відповідно до ст. 121 ЖК УРСР порядок надання службових жилих приміщень установлюється законодавством, зокрема Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Постановою Ради Міністрів Української РСР №37 від 04.02.1988 року «Про службові жилі приміщення» визначено Перелік категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, серед яких, зокрема, працівники прокуратури за переліком, визначеним Генеральним прокурором України (п. 40).

Перелік категорій працівників органів прокуратури, яким може бути надано службове жиле приміщення, затверджено наказом Генеральної прокуратури України №48/13-ок від 16.04.2004 року.

Пунктом 3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР (надалі - Положення), затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР №37 від 04.02.1988 року, визначено, що жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації.

Відповідно до п. 6 Положення жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих.

Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Про виключення жилого приміщення з числа службових у журналі обліку службових жилих приміщень робиться відповідна відмітка.

Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, у віданні якої ці приміщення знаходяться, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація. У рішенні зазначається, яку займає посаду або виконує роботу особа, якій надається службове жиле приміщення, склад її сім`ї, розмір приміщення, що надається, кількість кімнат у ньому та адреса (п. 16 Положення).

Судом встановлено, що прокуратура Івано-Франківської області 31січня 2013 року звернулася до міського голови Івано-Франівська з клопотанням про надання статусу службового житла на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , отриману прокуратурою області відповідного до інвестиційного договору від 11.07.2012 року (а.с.32 т.1).

28 лютого 2013 року адміністарація прокуратури Івано-Франківської області та профком первинної профспілкової організації звернулися до міського голови про затвердження спільного рішення про включення до списку оперативно-слідчих працівників прокуратури Івано-Франківської області на отримання службового житла та надання службових двокімнатних квартир ОСОБА_4 та ОСОБА_1

Відповідно до протоколу №2 спільного засідання профкому первинної профспілкової організації прокуратури Івано-Франківської області та адміністрації прокуратури від 31.01.2013 року заступнику прокурора міста Івано-Франківська ОСОБА_1 на родину з трьох осіб надано службову двокімнатну кваритру АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості щодо спірної квартири АДРЕСА_1 відсутні, разом з тим дана квартира перебувала в оперативному управлінні прокуратури Івано-Франківської області.

Відповідно до положень ст. 18 ЖК України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Частинами 2 та 3 ст. 326 ЦК України передбачено, що від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади; управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

Кабінет Міністрів України відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» є суб`єктом управління, що визначає об`єкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також об`єкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб`єктам управління, визначеним цим Законом.

Здійснюючи управління об`єктами державної власності, Кабінет Міністрів України: визначає органи виконавчої влади та державні колегіальні органи, які здійснюють функції з управління об`єктами державної власності; встановлює порядок передачі об`єктів державної власності суб`єктам управління, визначеним цим Законом.

Зокрема, п. 10 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» передбачено, що уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань: передають функції з управління об`єктами державної власності господарським структурам та здійснюють контроль за діяльністю господарських структур.

Відповідно до вищезазначених положень закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що суб`єктом управління державним майном, закріпленим за прокуратурою Івано-Франківської області на праві оперативного управління, виступає як сама прокуратура Івано-Франківської області, так і Генеральна прокуратура України, до сфери управління якої входить остання, які реалізують делеговані Кабінетом Міністрів України права держави, як власника такого майна, на володіння, користування і розпорядження ним.

Таким чином, прокуратура Івано-Франківськоі області надавши службову квартиру відповідачу ОСОБА_1 діяла в межах наданих їй органом, уповноваженим управляти державним майном, повноважень, в тому числі й щодо розпорядження належним їй на праві оперативного управління майном (квартирою), шляхом надання його своєму працівникові.

У зв`язку з наведеним, безпідставними є доводи апелянта про те, що прокуратура Івано-Франківської області не мала права клопотати перед виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради про переоформлення службової квартири в ордерну.

Не засллуговують на увагу посилання ап6елянта на те, що виконавчий комітет приймаючи оскаржуване рішення №235 від 23.04.2013 року перевів спірну квартиру із службової в ордерну, тобто в статус, який не визначений чинним законодавством.

Підстави виключення жилого приміщення з числа службових передбачені п. 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР.

Зазначення у рішенні виконкому про переведення квартиру із службової в ордерну по своїй суті фактично тотожне поняттю виключення жилого приміщення із числа службових.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 набув спірну квартиру без достатньої правової підстави, а тому відповідно до ст. 1212 ЦК України така квартира підлягає поверненню прокуратурі Івано-Франківської області, не можуть бути прийняті до уваги оскільки позивач з цих підстав позов не заявляв.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і не спростовують висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для скасування рішення суду, відповідно до положень ст. 375 ЦПК України, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Івано-Франківської області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 19 березня 2019 року - без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 травня 2019 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: О.О. Томин

Л.В. Ясеновенко