ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» травня 2019 року

м. Харків

справа № 646/1489/19-ц

провадження № 22ц/818/2707/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.,

за участю секретаря Ігнатової Т.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

відповідачі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», Товариство з обмеженою відповідальністю «Формленд», представник відповідача Грекова Л.В.

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Формленд» на ухвалу судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2019 року у складі судді Єжова В.А.

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», Товариства з обмеженою відповідальністю «Формленд», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання недійсним договору купівлі-продажу, іпотеки та поновлення реєстрації права власності та просив визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 19 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Формленд», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., зареєстрований у реєстрі за № 6859; визнати недійсним договір іпотеки нерухомого майна, укладений 19 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Формленд», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., зареєстрований у реєстрі за № 6860 та виключити запис про державну реєстрацію заборони відчуження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , літ. «А-4» з державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, зареєстрованого в реєстрі 19 листопада 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., номер запису про іпотеку № 28984971; скасувати реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Формленд»; судові витрати покласти на відповідачів.

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що підставою недійсності договору купівлі-продажу є той факт, що його укладено від імені іпотекодавця з порушеннями вимог закону, оскільки на момент укладення власник нерухомого майна та іпотекодавець ОСОБА_3 , правонаступником якого є позивач, помер.

Вказав, що на теперішній час право власності на нерухоме майно зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Формленд» та існують підстави вважати, що він може незаконно ним розпорядитись, передати в подальшу іпотеку, переоформити право власності на інших осіб.

Зазначив, що за оспорюваним договором купівлі-продажу від 19 листопада 2018 року його укладення є підставою для реєстрації права власності, однак розрахунок за даним договором передбачає розстрочення оплати на рік, на забезпечення виконання якого у той же день укладено договір іпотеки.

Вказав, що після укладення оспорюваного договору відповідачі ініціюють розгляд судових справ у порядку господарського судочинства, предметом яких є спірні нежитлові приміщення. Так, продавець звернувся до господарського суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави, а саме 100% частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Формленд», під час розгляду якого заявив клопотання про арешт спірних приміщень та передачу на зберігання третій особі Товариству з обмеженою відповідальністю «Відповідальний зберігач», у задоволенні якого відмовлено.

В свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю «Формленд» також звертався до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» про визнання права власності на спірне майно та заявляв клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно.

Вказав, що під час пред`явлення позовів та клопотань про їх забезпечення у господарських спорах обидві сторони просили передати спірне нерухоме майно на зберігання одній і тій самій особі - Товариству з обмеженою відповідальністю «Відповідальний зберігач», що свідчить про недобросовісність їх діяльності щодо такого майна.

Зазначив, що право власності на спірне майно фактично зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Формленд» на безоплатній основі, оскільки договір купівлі - продажу передбачав розстрочення оплати, при цьому продавець, не дочекавшись строку сплати навіть першого платежу, звертається до покупця з вимогами про повернення майна у зв`язку з невиконанням умов договору.

Вказав, що такі дії відповідачів щодо спірного майна можуть ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі за його позовом, внаслідок чого поновити його права як правонаступника власника нерухомого майна вже буде неможливо.

Зазначив, що внаслідок незаконної перереєстрації права власності на нерухоме майно, яке є предметом спору, відповідач має реальну можливість вирішити його юридичну долю до розгляду справи судом, що унеможливить виконання рішення суду.

Вказав, що підстави для обов`язкового застосування заходів зустрічного забезпечення позову відсутні.

Зазначив, що посадовими особами відповідача разом з невідомими особами 27 березня 2019 року здійснено входження до спірного майна з метою його захоплення; у будівлі залишились невідомі сторонні особи, про що ним складено заяву до правоохоронних органів. Оскільки у будівлі знаходиться особисте коштовне майно його родини, а також оздоблення будівлі, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до втрати або пошкодження такого майна.

Вказав, що 27 березня 2019 року до будівлі також прибув приватний виконавець Попляк В.В., який описав спірне майно нібито за виконавчим провадженням та передав невстановленій особі на зберігання, при цьому надати будь-які документи з цього приводу відмовився.

З реєстру виконавчих проваджень йому стало відомо про існування виконавчого провадження №58736664, де боржником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Формленд», а стягувачем - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація».

Просив до розгляду справи по суті накласти арешт та заборону будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна у будь-який спосіб, зокрема, шляхом проведення відкритих, публічних електронних торгів на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення в літ. «А-4», загальною площею 854,1 кв. м., що складається з наступних приміщень: приміщень першого поверху №№ І, 30-37, приміщень антресолі першого поверху № НОМЕР_1 6 АДРЕСА_2 7 АДРЕСА_3 8а, приміщень другого поверху №№ІІ, 9-14, 14-а, 15, 15-а, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , 18 АДРЕСА_6 , приміщень третього поверху №№IV, II, 12, 12-а АДРЕСА_7 . 20а, приміщень четвертого поверху №№IV, 2-15, балкону загальною площею 184,2 кв. м., приміщень підвалу №№9, 9-а АДРЕСА_8 , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», Товариству з обмеженою відповідальністю «Формленд» та будь-яким іншим особам, що діють в її інтересах та/або за її дорученням, вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна, в тому числі, примусове входження та доступ до нерухомого майна, а саме: нежиле приміщення в літ. «А-4», загальною площею 854,1 кв. м., що складається з наступних приміщень першого поверху №№ І, 30-37, приміщень антресолі першого поверху № НОМЕР_1 6 АДРЕСА_2 7 АДРЕСА_9 а, приміщень другого поверху №№ІІ, 9-14, 14-а, 15, 15-а, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , 18 АДРЕСА_6 , приміщень третього поверху №№ IV, II, 12, 12-а АДРЕСА_7 . 20а, приміщень четвертого поверху №№IV, 2-15, балкону загальною площею 184,2 кв. м., приміщень підвалу №№9, 9-а АДРЕСА_8 , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволено; накладено арешт шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна у будь-який спосіб, зокрема, шляхом проведення відкритих, публічних електронних торгів, а саме: нежиле приміщення в літ. «А-4», загальною площею 854,1 кв. м., що складається з наступних приміщень: приміщень першого поверху №№ І, 30-37, приміщень антресолі першого поверху № НОМЕР_1 6 АДРЕСА_2 7 АДРЕСА_3 8а, приміщень другого поверху №№ІІ, 9-14, 14-а, 15, 15-а, 16, 16-а, 17, АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , приміщень третього поверху АДРЕСА_12 АДРЕСА_12 IV АДРЕСА_13 . 20а, приміщень четвертого поверху №№IV, 2-15, балкону загальною площею 184,2 кв. м., приміщень підвалу №№9, 9-а АДРЕСА_8 , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; вжито заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», Товариству з обмеженою відповідальністю «Формленд» та будь-яким іншим особам, що діють в її інтересах та/або за її дорученням, вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна, в тому числі примусове входження та доступ до нерухомого майна, а саме: нежиле приміщення в літ. «А-4», загальною площею 854,1 кв. м., що складається з наступних приміщень першого поверху №№ І, 30-37, приміщень антресолі першого поверху № НОМЕР_1 6 АДРЕСА_2 7 АДРЕСА_9 а, приміщень другого поверху №№ІІ, 9-14, 14-а, 15, 15-а, 16, 16-а, 17, 17-а, АДРЕСА_11 , приміщень третього поверху АДРЕСА_12 АДРЕСА_12 IV, АДРЕСА_13 . 20а, приміщень четвертого поверху №№IV, 2-15, балкону загальною площею 184,2 кв. м., приміщень підвалу №№9, 9-а АДРЕСА_8 , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою судді, Товариство з обмеженою відповідальністю «Формленд» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу судді скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що позивач просив застосувати заходи забезпечення позову щодо нежитлового приміщення в літ. «А-4», тоді як у позовній заяві сам зазначив, що за його померлим батьком ОСОБА_3 після скасування рішення суду зареєстровано право власності на нерухоме майно в літ. «А-3» на підставі договору купівлі-продажу від 21 листопада 2003 року; що судом помилково зазначено про те, що продаж спірного майна здійснено від імені померлого іпотекодавця ОСОБА_3 , оскільки за оспорюваним договором продавцем є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація»; що будь-яких доказів силового захоплення спірних приміщень матеріали справи не містять; що судом не наведено обґрунтування застосування саме такого обтяжливого для відповідачів виду забезпечення позову, що фактично позбавляє власника майна та його представників права власності, призводить до неможливості розпоряджатись та користуватись своєю власністю через обмеження доступу до майна; що судом не застосовано зустрічне забезпечення, тоді як вжиті заходи забезпечення позову спричиняють власнику збитки, обумовлені неможливістю отримувати дохід від своєї власності, а позивач є банкрутом із невиконаними зобов`язаннями у розмірі 23 000 000,00 грн., що унеможливлює відшкодування ним збитків, завданих заходами забезпечення позову; що у разі отримання відповідачем рішення суду щодо примусового входження до спірних приміщень його виконання буде унеможливлено через вжиті заходи забезпечення позову; що обмеження можливості суб`єкта господарювання користуватись та розпоряджатись своїм майном не допускається.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надійшло.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши виділені матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Формленд» необхідно задовольнити частково, ухвалу судді скасувати.

Ухвала судді суду першої інстанції мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав позивача.

Проте, з таким висновком суду повністю погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно частини 2 цієї статті суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Як вбачається з виділених матеріалів справи, у провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», Товариства з обмеженою відповідальністю «Формленд», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про визнання недійсним договору купівлі-продажу, іпотеки та поновлення реєстрації права власності.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2019 року відкрито провадження у справі.

Предметом спору у справі є визнання недійсними договорів купівлі-продажу та іпотеки нерухомого майна, укладених 19 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Формленд», виключення запису про державну реєстрацію заборони відчуження нерухомого майна, яке є їх предметом, з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, а також скасування реєстрації права власності на нього за Товариством з обмеженою відповідальністю «Формленд».

Як вбачається з виділених матеріалів справи ОСОБА_3 був власником нежитлових приміщень підвалу АДРЕСА_14 , 1-го поверху №40, 41, 45, 2-го поверху №5-7, 7а, 8, 8а, в літ. «А-3», загальною площею 225,8 кв. м., та нежитлових приміщень 1-го поверху №77, 78, 2-го поверху №60, 3-го поверху №21-23 в літ. «А-3» загальною площею 137,0 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніною Л.А. 21 листопада 2003 року за №4906, зареєстрованого у Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 06 грудня 2003 року, номер запису № 1170 в книзі 1, реєстраційний номер №3795631, та рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2006 року №2-2790, зареєстрованого у Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 19 вересня 2006 року, номер запису № 1170 в книзі 1, реєстраційний номер №16090474, що вбачається з договору дарування цих приміщень від 26 вересня 2006 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Крім того, за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на нежитлові приміщення в літ. «А-4», загальною площею 854,1 кв. м., що складається з наступних приміщень: першого поверху №№ І, 30-37, приміщень антресолі першого поверху № НОМЕР_1 6 АДРЕСА_2 7 АДРЕСА_3 8а, приміщень другого поверху №№ІІ, 9-14, 14-а, 15, 15-а, АДРЕСА_4 , 16-а, АДРЕСА_15 , приміщень третього поверху АДРЕСА_12 АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 , 12 АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , приміщень четвертого поверху №№IV, 2-15, балкону загальною площею 184,2 кв. м., приміщень підвалу №№9, АДРЕСА_20 , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі №2-3297/07 від 13 вересня 2007 року, зареєстрованого у Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 02 жовтня 2007 року, та витягу №16165798 з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 04 жовтня 2007 року.

Зазначені нежитлові приміщення передані ним в іпотеку Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» на підставі договору іпотеки №010/2000/001/5/1, посвідченого 24 грудня 2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саврасовою І.О. за №3650.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу №192/2018 та згідно довідки Зміївської державної нотаріальної контори від 06 березня 2019 року №229/02-14 його спадкоємцями є ОСОБА_2 та ОСОБА_4

19 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Формленд» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого продавець Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», діючи відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку», продав покупцю Товариству з обмеженою відповідальністю «Формленд» вищезазначені нежитлові приміщення.

Вказаним договором передбачено, що право на продаж вказаного нерухомого майна будь - якій особі належить іпотекодержателю на підставі договору іпотеки №010/2000/001/5/1 від 24 грудня 2007 року та договору про передачу прав за іпотечним договором від 17 вересня 2018 року.

У той же день між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Формленд» укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. за №6860, предметом якого є зазначене нерухоме майно.

З пояснень ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції вбачається, що 27 березня 2019 року мав місце факт силового захоплення спірних приміщень.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилався на те, що власником спірного нерухомого майна та іпотекодавцем, від імені якого укладено спірний договір купівлі-продажу нерухомого майна, був його батько ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто ще до його укладення. Отже, не була та не могла бути дотримана процедура повідомлення іпотекодавця про намір продажу іпотечного майна. Крім того, вказав, що договір іпотеки, укладений його батьком, взагалі не містив іпотечного застереження.

Враховуючи, що у разі задоволення позову ОСОБА_2 та визнання оспорюваних договорів недійсними він як правонаступник ОСОБА_3 матиме право на спірні нежитлові приміщення, та у разі їх відчуження або передачі у володіння іншим особам в процесі господарської діяльності товариства, буде ускладнено виконання можливого рішення суду, тож вжиття заходів забезпечення позову є доцільним.

За таких умов зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що існують об`єктивні припущення щодо обставин, які несуть реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Статтею 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Оскільки до вирішення справи по суті презумпція правомірності набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «Формленд» спірного майна не спростована, обмеження товариства у користуванні таким майном шляхом встановлення заборони входження та доступу до майна може перешкоджати здійсненню господарської діяльності юридичної особи.

Співмірність під час вжиття заходів забезпечення позову передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

В суді апеляційної інстанції представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Формленд» наполягала на тому, що заходи забезпечення позову, вжиті судом першої інстанції, перешкоджають господарській діяльності товариства.

За таких умов, враховуючи необхідність під час вжиття заходів забезпечення позову дотримуватись вимог щодо розумності, обґрунтованості та співмірності виду забезпечення позову, зазначеного у заяві, з заявленими вимогами, та збалансованості інтересів учасників справи, слід дійти висновку, що для забезпечення виконання можливого судового рішення у цій справі доцільним та достатнім буде вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження спірних нежитлових приміщень без заборони доступу та входження відповідачів до такого майна, які є суттєвою перешкодою у здійсненні господарської діяльності юридичної особи.

Аналізуючи наведені норми права та обставини справи, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив і не надав належної оцінки поданим позивачем доказам, тому дійшов помилкового висновку щодо задоволення заяви про забезпечення позову повністю.

Оскільки порушено норми процесуального права, ухвала суду підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_2 частковому задоволенню з підстав, зазначених вище.

Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Формленд» щодо того, що позивач просив застосувати заходи забезпечення позову щодо нежитлового приміщення в літ. «А-4», тоді як у позовній заяві сам зазначає, що за його померлим батьком ОСОБА_3 після скасування рішення суду зареєстровано право власності на нерухоме майно в літ. «А-3» на підставі договору купівлі-продажу від 21 листопада 2003 року, не можуть бути взяті до уваги, оскільки як вбачається з оспорюваного договору купівлі-продажу нерухомого майна, нежитлові приміщення, що є його предметом, належали на праві власності ОСОБА_3 та передані ним в іпотеку, і саме щодо цих приміщень позивач просив вжити заходів забезпечення позову.

Питання щодо встановлення власника спірних приміщень підлягає вирішенню під час розгляду справи по суті, а не в межах заяви про забезпечення позову, оскільки цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «Формленд» щодо того, що судом помилково зазначено про те, що продаж спірного майна здійснено від імені померлого іпотекодавця ОСОБА_3 , оскільки за оспорюваним договором продавцем є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», є безпідставними, оскільки з тексту оспорюваного договору купівлі-продажу нерухомого майна вбачається, що продавець діє відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку» та право на продаж вказаного нерухомого майна будь-якій особі належить іпотекодержателю на підставі договору іпотеки №010/2000/001/5/1 від 24 грудня 2007 року та договору про передачу прав за іпотечним договором від 17 вересня 2018 року, тобто спірний правочин вчинено на виконання договору іпотеки з ОСОБА_3

Доводи апелянта щодо того, що судом не було застосовано зустрічне забезпечення, тоді як вжиті заходи забезпечення позову спричиняють власнику збитки, обумовлені неможливістю отримувати дохід від своєї власності, а позивач є банкрутом із невиконаними зобов`язаннями у розмірі 23 000 000,00 грн., що унеможливлює відшкодування ним збитків, завданих заходами забезпечення позову, судовою колегією не приймаються.

Так, пунктом 2 частини 3 статті 154 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Однак, жодних доказів спричинення або загрози спричинення збитків товариству, які матиме відшкодувати позивач, не надано.

Доказів скрутного матеріального стану позивача до суду першої інстанції також надано не було, отже суд не мав підстав вимагати зустрічного забезпечення позову під час постановлення оскаржуваної ухвали.

Крім того, відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду першої інстанції з клопотанням про зустрічне забезпечення за наявності для цього передбачених законом підстав.

Інші доводи апеляційної скарги зведені до посилань на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції, і яким суд надав відповідну правову оцінку.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Формленд» - задовольнити частково.

Ухвалу судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити відчуження нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення в літ. «А-4», загальною площею 854,1 кв. м., що складається з наступних приміщень: першого поверху №№ І, 30-37, приміщень антресолі першого поверху № НОМЕР_1 6 АДРЕСА_21 , приміщення другого поверху №№ІІ, 9-14, 14-а, АДРЕСА_22 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_15 , приміщення третього поверху АДРЕСА_12 АДРЕСА_23 , приміщення четвертого поверху №№IV, 2-15, балкон загальною площею 184,2 кв. м., приміщення підвалу АДРЕСА_12 №9 АДРЕСА_20 , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті.

В іншій частині в задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Бурлака

Судді І.О.Бровченко

А.І.Колтунова

Повний текст постанови складено 16 травня 2019 року.