КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 824/232/2018

Апеляційне провадження 6/824/56/2019

Київський апеляційний суд у складі:

судді Махлай Л.Д.,

при секретарі Борисенко Д.В.

учасники справи

заявник ОСОБА_1

позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду від 30 січня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

у листопаді 2018 ОСОБА_1 звернулась до Київського апеляційного суду із заявою про скасування рішення третейського суду від 30 січня 2009 року, в якому просила скасувати рішення третейського суду від 30.01.2009 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права властності; скасувати виконавчий лист виданий Сквирським районним судом від 16.03.2009 по справі № 6-48/2009 та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нежитлову будівлю літ «А» площею - 266,5 кв.м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначала, що 18.05.1985 між нею та ОСОБА_3 укладено шлюб. За час шлюбу за спільні кошти сім`ї вони розпочали будівництво нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до рішення третейського суду від 30.01.2009 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 визнано мирову угоду, укладену між сторонами та визнано за ОСОБА_2 право власності на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 266,50 кв.м. На підставі даного рішення Сквирським районним судом Київської області 16.03.20009 видано виконавчий лист.

Звертаючись до третейського суду для вирішення конкретного спору ОСОБА_2 вказувала, що з червня 2007 року разом з ОСОБА_3 розпочала будівництво нежитлової будівлі за вищевказаною адресою. Згідно домовленостей вартість будівництва мала оплачуватись порівну, а після закінчення будівництва, вони повинні були набути право власності на новозбудований об`єкт в рівних частинах. У період будівництва ОСОБА_2 оплатила будівельних робіт на суму 187 500 грн, а ОСОБА_3 на суму 56 860 грн, а тому вважала що ОСОБА_3 не може претендувати на 1/2 частину спірної будівлі, оскільки порушив умови договору про спільну діяльність, укладену між ними в усній формі. Сторони подали до третейського суду мирову угоду, за якою ОСОБА_3 визнав за ОСОБА_2 право власності на будівлю, а остання зобов`язалася сплатити відповідачу 70 000 грн.

Заявник вважає, що рішення третейського суду порушує її права, оскільки спірна будівля є спільним майном подружжя та у зв`язку з тим, що відносини з чоловіком погіршилися вона виявила бажання поділити спільне майно, та третейський суд розглянув спір, який йому був не підвідомчий. Про оскаржуване рішення третейського суду вона дізналася 24.09.2018.

Справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).

У судовому засіданні заявник та її представник ОСОБА_4 підтримали заяву про скасування рішення третейського суду та просили її задовольнити. При цьому ОСОБА_1 зазначила, що сімейні відносини з ОСОБА_3 погіршилися ще у 2008 році, проте на теперішній час вона вирішила подати на розлучення та поділити спільне майно подружжя, оскільки чоловік пішов проживати до ОСОБА_5 та лише за вказаних обставин вона дізналася про наявність рішення третейського суду.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні заяви, вказавши, що будь - які права заявника не порушені. Спірна будівля створювалася ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Оскільки між останніми виникли майнові спори, які розглядаються в судах, дружина ОСОБА_3 і звернулася із заявою про скасування рішення третейського суду. Спори про визнання права власності на час розгляду справи третейським судом були підвідомчі третейським судам. При цьому представник зазначив, що ні рішення третейського суду, ні третейської угоди ОСОБА_2 не має.

ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що у 2008 році спірна будівля була зведена, але з певних причин неї не могли ввести в експлуатацію та зареєструвати на праві власності. З даним питанням він звернувся до свого знайомого ОСОБА_7 , який порадив вирішити це питання шляхом укладення мирової угоди у третейському суді, створеному для вирішення конкретного спору за його ж участю, як третейського судді. При цьому ОСОБА_3 вказав, що він визнав право власності на будівлю за ОСОБА_2 та погодився, що право власності на будівлю було оформлено на неї, оскільки на той час з дружиною відносини погіршилися і він не бажав, щоб дружина могла претендувати на частку у цій будівлі. Також вказав, що на теперішній час ОСОБА_7 помер, а він не пам`ятає, чи взагалі вони укладали третейську угоду.

Відповідно до ч. 4 ст. 455 ЦПК України до заяви про скасування рішення третейського суду додаються, серед іншого, оригінал рішення третейського суду та оригінал третейської угоди або належним чином завірені їх копії. При цьому копія рішення третейського суду для вирішення конкретного спору має бути нотаріально завірена.

Оскільки зазначені документи заявником не були додані до заяви заява ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду ухвалою суду від 05.12.2018 була повернута заявнику.

Постановою Верховного Суду від 07.03.2019 ухвалу суду про повернення заяви скасовано та направлено матеріали для продовження розгляду. При цьому Верховний Суд вказав, що суд формально підійшов до розгляду питання та не звернув уваги на те, що заявник не може самостійно отримати оригінал чи копію рішення третейського суду та третейської угоди.

На виконання вимог постанови Верховного Суду ухвалою суду від 25.03.2019 провадження у справі відкрито.

Разом з тим, незважаючи на вжиті судом заходи отримати документи, які передбачені ч. 4 ст. 455 ЦПК України не вдалося.

Відповідно до листа Сквирського районного суду Київської області від 10.05.2019 справа № 6 - 48/2009 про видачу виконавчого листа на виконання оспорюваного рішення третейського суду знищена відповідно до акту від 05.01.2015.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути надано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Разом з тим, оригінал рішення третейського суду та оригінал третейської угоди або належним чином завірені їх копії є тими документами, які саме заявник має обов`язково подати при зверненні із заявою про скасування рішення третейського суду.

Заявник не зверталася до Сквирського районного суду із заявою про відновлення втраченого провадження у справі про видачу виконавчого листа на виконання оспорюваного рішення третейського суду, а відтак суд виходить з того, що особа не здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання документів, які відповідно до ч. 4 ст. 455 ЦПК України мають бути подані до заяви.

Розгляд питання про скасування рішення третейського суду без огляду такого рішення суду та без огляду третейської угоди чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачений.

Незважаючи на те, що Київський обласний державний нотаріальний архів не надав відповідь на запит суду від 24.04.2019, учасники справи визнали, що третейської угоди у архіві немає.

Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це право не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу до суду потребує регулювання з боку держави. Для такого регулювання Держави-учасниці Конвенції мають певну свободу розсуду, але застосовані ними обмеження не повинні звужувати чи не применшувати можливості доступу до суду в такий спосіб або настільки, що нівелюється сама сутність цього права (див. mutatis mutandis рішення у справі «ПринцЛіхтенштейну Ганс-Адамс ІІ проти Німеччини» («Prince Hans-Adam II Of Liechtenstein v. Germany») від 12 липня 2001 року, заява № 42527/98, § 44).

Стосовно права на звернення до суду із заявою про скасування рішення третейського суду за відсутності у сторони такого рішення та третейської угоди, надання яких в силу приписів статті 455 ЦПК України є обов`язковим не є обмеженням права на справедливий судовий розгляд, оскільки чиним цивільним процесуальним законодавством встановлений інший спосіб захисту прав та інтересів зацікавленої особи, а саме шляхом відновлення втраченого судового провадження. Разом з тим, заявник, звертаючись із заявою про скасування рішення третейського суду знала про те, що таке рішення не збереглося, проте з власної волі із заявою про відновлення втраченого провадження не зверталася.

Натомість суд позбавлений повноважень вирішувати питання про скасування рішення третейського суду не маючи такого рішення та третейської угоди, а також не може відновити втрачене провадження, оскільки питання про відновлення втраченого провадження вирішується судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст. 490 ЦПК України).

Крім того заявник вказує на те, що рішення третейського суду, про скасування якого нею заявлено порушує її права, оскільки спірна будівля побудована на спільні кошти подружжя. У такому випадку способом захисту прав та інтересів зацікавленої особи також є звернення з позовом про стягнення компенсації за частку у спільному майні подружжя, яка вкладена у будівництво спірної будівлі.

Керуючись ст. 141, 457 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

заяву ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду від 30 січня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня проголошення до Верховного Суду.

Повний текст ухвали виготовлений 23.05.2019.

Суддя: