Провадження № 2/754/4331/19
Справа № 754/1174/19
У Х В А Л А

Іменем України

13 травня 2019 року м.Київ

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики в розмірі 1043312,60 грн.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 29.01.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову. Дану заяву представник позивача мотивує тим, що ціна позову є значною, а відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, ігнорує зауваження щодо повернення коштів та усіляко ухиляється від повернення грошей в повному обсязі. Як зазначає представник позивача, станом на 23.01.2019 року та 05.03.2019 року згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у боржника було відсутнє на праві власності будь-яке нерухоме майно. За результатами опрацювання КП КМР «БТІ» ухвали Деснянського районного суду м.Києва по забезпечення доказів, КП КМР «БТІ» надало відповідь і копії договору купівлі-продажу від 21.08.2004 року, відповідно до якого відповідач набула у власність квартиру АДРЕСА_1 . 16.04.2019 року було отримано довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, згідно якої станом на 16.04.2019 року власником вказаної квартири є ТОВ «ШИШТОРГБУД», дата набуття права власності - 20.03.2019 року згідно акту прийому-передачі нерухомого майна № 1 від 15.03.2019 року. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «ШИШТОРГБУД» зареєстровано 15.03.2019 року, його засновниками (учасниками) в рівних долях є відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , місце реєстрації ТОВ: АДРЕСА_2 .

Представник позивача звертає увагу на те, що станом на 23.01.2019 року у відомостях Реєстру була відсутня будь-яка інформація відносно квартири, отже, відповідно до відомостей з БТІ м.Києва, квартира перебувала у власності відповідача до 20.03.2019 року.

Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що вбачається пряме ухилення відповідача від повернення грошових коштів, для забезпечення повного виконання відповідачем зобов`язань, представник позивача просить задовольнити його заяву і з метою забезпечення позову накласти арешт на частку у статутному капіталі ТОВ «ШИШТОРГБУД», пропорційну частці його засновника (учасника) ОСОБА_3 ; накласти арешт на майно ТОВ «ШИШТОРГБУД», пропорційну частці його засновника (учасника) ТОВ «ШИШТОРГБУД» ОСОБА_3; накласти арешт на грошові кошти, пропорційні сумі позовних вимог в розмірі 1 043 312,60 грн., що належать відповідачу ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про те, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами

Згідно п.п.1, 2, 10 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини

Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п.6 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, як вбачається зі змісту позовної заяви між позивачем та відповідачем існує спір щодо стягнення боргу в розмірі 1 043 312,60 грн.

Суд не вбачає підстав для накладення арешту на частку у статутному фонді та майно ТОВ «ШИШТОРГБУД», оскільки представником позивача не надано доказів, що відповідач дійсно є засновником (учасником) вказаного товариства, даних про розмір статутного фонду, вартість майна, що не дозволяє перевірити співмірність заходів забезпечення позову. Крім того, накладення арешту на частку статутного фонду та майно підприємства може перешкодити його господарській діяльності.

Що стосується вимог заяви про накладення арешту на грошові кошти, то суд також не вбачає підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту положень п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві.

Тобто, суд в цій стадії має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачеві і де вони знаходяться.

Саме з цією метою положеннями ч. 1 ст.151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З наведеного випливає, що відомості про те, на які саме кошти позивач просить накласти арешт, на яких рахунках, в якій сумі та в яких банківських установах перебувають грошові кошти відповідача, є необхідними для забезпечення позову.

Разом з тим, звертаючись в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, належні відповідачу на праві власності, позивач не надав доказів щодо вищевказаних обставин.

Відсутність відомостей про місцезнаходження коштів, рахунків відповідача та їх вартість не дає змоги визначити співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами. Також, відсутність цих даних призведе до фактичного невиконання забезпечення у зв`язку з відсутністю відомостей про грошові кошти, належних відповідачу.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення даної заяви.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 13 травня 2019 року.

Суддя: