Справа №: 398/4075/18
провадження №: 2/398/398/19
"28" травня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
судді Нероди Л.М.,
за участю секретаря Борозни Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрія справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , яка являється законним представником неповнолітньої ОСОБА_4 , звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування жилим будинком АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 , законним представником якої вона являється, є власником жилого будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку крім ОСОБА_5 зареєстровані відповідачі: ОСОБА_2 колишній чоловік та ОСОБА_3 сестра колишнього чоловіка, які не проживають за місцем реєстрації з 16.02.2011 року. Реєстрація відповідачів у вказаному приміщенні заважає власникові повноцінно розпоряджатися належним майном.
Позивач в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК), а саме, від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року № 6-57 цс 11.
Наведене свідчить, що задоволення позову про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням можливе лише у відношенні тієї особи, яка вже набула права користування конкретним житловим приміщенням, вселилась в нього в установленому порядку у якості члена сім`ї наймача, члена ЖБК або члена сім`ї власника квартири чи будинку, однак певний час без поважних на то причин в ньому не мешкає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням - для проживання понад встановлений законодавством термін.
Згідно ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік .
У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 03.07.2002 року ОСОБА_4 , від імені якої як законний представник діяла ОСОБА_1 , купила 1/2 частину жилого будинку АДРЕСА_1 . Згідно договору дарування частини жилого будинку від 03.07.2002 року ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_4 прийняла в дар 1/2 частину жилого будинку АДРЕСА_1 . Вказані договори посвідчено приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Ніколаєнко Н.М. та зареєстровано в бюро технічної інвентаризації.
19.05.2008 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підстверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції.
Відповідно до довідок, наданих Новоселівською сільською радою № 42, № 43 від 21.01.2019 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживають за вказаною адресою з моменту реєстрації.
З акту обстеження від 17.10.2018 року № 470, затвердженого сільським головою Новоселівської сільської ради, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_5 , разом з якою зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які з 16.02.2011 року не проживають за місцем реєстрації.
Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Реєстрація відповідачів в помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України.
Тому суд вважає за можливе визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_2 .
Як вбачається із заявлених вимог, позивачем не заявлено вимог щодо стягнення судових витрат з відповідачів, а тому їх необхідно віднести на рахунок позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 264, 265, 280, 352, 354 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задоволити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 29.05.2019 року.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА