ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-43/2000 Номер провадження 22-ц/814/1011/19Головуючий у 1-й інстанції Герасименко В.І. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
У Х В А Л А

27 вересня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі судді-доповідача Панченка О.О. вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 серпня 2000 року, ухвалене

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 серпня 2000 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6962 (шість тисяч дев`ятсот шістдесят дві гривні) в рахунок розподілу спільного майна подружжя і 274 (двісті сімдесят чотири гривні) 45 коп. державного мита, а всього 7 336 (сім тисяч триста тридцять шість гривень) 45 коп.

Достягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 51 (п`ятдесят одну гривню) державного мита.

З рішенням суду першої інстанції не погодилася ОСОБА_1 , та подала апеляційну скаргу і заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 , вказала що вона не знала про наявність оскаржуваного рішення. Про обставини позбавлення її права власності на Ѕ частину квартири, про рішення суду від 18 серпня 2000 року у даній справі, про опис та арешт ВДВС Зіньківського РУЮ належної їй на праві власності Ѕ частини квартири, про переоформлення ОСОБА_2 вказаної частини квартири у свою власність їй стало відомо 17 січня 2019 року. Зазначила, що копію оскаржуваного рішення отримала в районному суді 07 лютого 2019 року.

В свою чергу, з описової частини оскаржуваного рішення вбачається, що відповідачка позовні вимоги не визнала і пояснила обставини, щодо придбання квартири та про те, що нею було написано позивачеві розписку про одержання коштів від чоловіка в сумі 2500 доларів США в рахунок частини майна, хоча доларів в дійсності вона не одержувала.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія повідомлення виконавчого комітету Проценківської сільської ради від 18.10.2000 року про те, що ОСОБА_1 , втратила право власності на Ѕ частину нерухомого майна, яке перейшло у власність ОСОБА_2 , в рахунок погашення боргу. Запропоновано, в добровільному порядку, виписатися з домоволодіння та попереджено про можливість врегулювання даного питання в судовому порядку. На звороті копії вказаного повідомлення, міститься копія квитанції № 12 про доставку повідомлення ОСОБА_1 .

З викладеного, слідує, що ОСОБА_1 , брала участь у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя, та знала про її розгляд, що встановлено судовим рішенням, проте апеляційну скаргу подала більше ніж через 18 років після винесення судового рішення.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 12 серпня 2019 року підстави зазначені в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 серпня 2000 року визнані неповажними та надано апелянту строк для звернення з мотивованою заявою із зазначенням обґрунтованих підстав для поновлення процесуального строку.

В поданій заяві від 24 вересня 2019 року, ОСОБА_1 , вказує, що при постановленні оскаржуваного рішення вона фактично не була присутня, про що свідчать надана архівна довідка від 23 вересня 2019 року, запис в трудовій книжці про звільнення з роботи від 19 серпня 2000 року. Зазначає, що 15 серпня 2000 року її батько, ОСОБА_4 , потрапив в реанімацію, догляд за останнім здійснювала вона сама.

Відповідно до статті 292 ЦПК України від 18 липня 1963 року, в редакції чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції, апеляційні скарги, апеляційне подання прокурора на рішення суду першої інстанції можуть бути подані протягом одного місяця з наступного дня після проголошення рішення.

Скарги, подання, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд за заявою особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановлюється ухвала.

Відповідно до вимог Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України у редакції, що діє від 15.12.2017, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом ст. 354 ЦПК України, у редакції, чинній з 15.12.2017 р., апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 358 ЦПК України у редакції, чинній з 15.12.2017 року, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Як передбачено статтею 126 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги), право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (параграф 46 рішення).

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Чинний ЦПК України обмежує дискреційні повноваження апеляційного суду стосовно часу поновлення строків на оскарження судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 серпня 2000 року, подана через дев`ятнадцять років з дня складення повного тексту судового рішення, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою.

Додані до заяви про поновлення процесуального строку довідка від 18 червня 2019 року про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи ОСОБА_1 , довідка від 23 вересня 2019 року № 171 про те, що остання знаходилася по догляду за хворим батьком, копія трудової книжки з відміткою про звільнення 19 серпня 2000 року з роботи за власним бажанням та інші копії документів, не спростовують ту обставину, що апелянт приймала участь в судовому засіданні та надавала пояснення по суті спору, як зазначено в судовому рішенні.

ОСОБА_1 не вказала обставин, які стали підставою для пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 серпня 2000 року, внаслідок непереборної сили, за яких вона була позбавлена можливості вчасно оскаржити рішення суду.

З огляду на вищенаведене, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 серпня 2000 року необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 358 ЦПК України, копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи в порядку, визначеному статтею 272 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 серпня 2000 року відмовити.

Апеляційну скаргу разом з доданими до неї документами повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя: О. О. Панченко