Справа № 214/4859/16-ц
2/214/114/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 травня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Фастовець Ю.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу № 214/4859/16 за заявою позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який згодом було уточнено, про розподіл спільного майна подружжя. Згідно уточнених позовних вимог позивач просить суд стягнути з ОСОБА_4 не виконанні останньою зобов`язання за Генеральним договором № М 120/127/07 від 17.05.2007 року та Договором про внесення змін № 1 до Додаткової угоди № М120/1285/01/07 від 18.05.2007 року до Генерального договору про здійснення кредитування № М 120/127/07 від 17.05.2007 року на його користь, грошові кошти в сумі 3 408 946 (три мільйона чотириста вісім тисяч дев`ятсот сорок шість) гривень 60 (шістдесят дві) копійки.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14 липня 2006 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який 26.04.2010 року рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу розірвано. В період шлюбу, 17 травня 2007 року, за згодою дружини між ним та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», був укладений Генеральний договір № М 120/127/07 на суму 195000,00 доларів США на купівлю нежитлового приміщення вбудованого в цокольний поверх житлового будинку літ А-4, загальною площею 201,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач просить врахувати той факт, що шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені з січня 2010 року у зв`язку з тим, що в них різні характери та погляди на життя, сім`я розпалась остаточно. З того часу він самостійно оплачує кредитні зобов`язання за вищезазначеним Генеральним договором № М 120/1270/07 від 17.05.20007 року який був укладений в інтересах сім`ї з метою придбання нежитлового приміщення. Таким чином, кредитні кошти були отримані на використані їх подружжям під час шлюбу, а зобов`язання виконував він особисто.

Відповідно до довідок Банку № 10.1-186/96-15784 від 11.12.2017 року та у відповідності до кредитного договору, зобов`язання по кредиту та відсоткам ним сплачувалось у доларах США з 21.01.2010 року до 12.12.2014 року та разом склали суму 212 374, 56 долари США, що по курсу НБУ станом на 02.02.2018 року в гривнях складає 5916755,24 грн.

09 грудня 2014 року між ним та банком був укладений Договір про внесення змін № 1 до Додаткової угоди № М120/128/01/07 від 18.05.2007 року до Генерального договору про здійснення кредитування № М 120/27/07 від 17.05.2007 року, відповідно до якого, сторони змінили валюту кредиту - заборгованість за договором шляхом видачі двох разових кредитів загальною сумою 832864, 38 грн.

Відповідно до вищевказаних довідок Банку з 12.12.2014 року по 13.05.2017 року він сплачував зобов`язання за кредитним договором та відсотками на загальну суму 901 138, 09 грн. Позивач стверджує, що на сьогоднішній день , заборгованість перед ОСОБА_5 відсутня.

Враховуючи вищевикладене та той факт, що Генеральний договір № М 120/127/07 за договором про внесення змін № 1 був укладений у шлюбі та кошти, отримані від укладення угоди були використані на потреби сім`ї, а також з урахуванням того, що його колишня дружина надавала згоду на укладення вищезазначених договорів, відповідно до вимог чинного законодавства України, вона повинна відшкодувати йому Ѕ частку суми боргу, сплаченого ним в рахунок погашення кредитних зобов`язань з січня 2010 року по 13 травня 2017 року, а саме 3408946,62 грн.

Від відповідача та її представника відзив чи заперечення на позовну заяву не надходили, тому суд відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному, просила суд позов задовольнити з підстав зазначений в уточненій позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вважав їх не обґрунтованими та тами, що не підлягають задоволенню.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи приходить до такого висновку.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 14 липня 2006 року уклав шлюб з ОСОБА_6 , який зареєстровано Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис № 345. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на ОСОБА_4 ( а.с.4)

Згідно Генерального договору № М 120/127/07 від 17.05.2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку та ОСОБА_3 було укладено договір про надання грошових коштів в межах загального ліміту 195000,00 доларів США Ціль кредитування задоволення споживчих потреб. Виконання зобов`язання позичальником за цим кредитним договором забезпечується іпотечним договором № 120/092-І-М 120/127/07 від 17.05.2007 року нежиле приміщення вбудоване в цокольний поверх житлового будинку літ. 4-А , загальною площею 201,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 .1, а.с.5-6).

Відповідно до додаткової угоди № М 120/127/07 від 17.05.2007 року кредит в сумі 195 000, 00 доларів США надається позичальнику зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 13 відсотків річних . Кредит надається з метою придбання основних засобів строком з 17.05.2007 року по 16.05.2017 року ( ОСОБА_7 1, а.с.7)

09 грудня 2014 року між ОСОБА_3 та банком був укладений Договір про внесення змін № 1 до Додаткової угоди № М120/128/01/07 від 18.05.2007 року до Генерального договору про здійснення кредитування № М 120/27/07 від 17.05.2007 року, відповідно до якого, сторони змінили валюту кредиту - заборгованість за договором шляхом видачі двох разових кредитів загальною сумою 832864, 38 грн. ( а.с.8-9; зворот -13).

З заяви посвідченої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І. від 08.12.2014 року вбачається, що ОСОБА_4 надає згоду на укладення будь-яких договорів про внесення змін до Генерального договору № Н120/127/07 від 17.05.2007 року на умовах на розсуд колишнього чоловіка ( Т.1, а.с.17).

Згідно довідки від 11 грудня 2017 року надана ПАТ «Укрсоцбанк» клієнту банку ОСОБА_3 , що по кредиту згідно договору кредиту № М 120/128/01/07 від 17.05.2007 року, в рахунок погашення заборгованості за період з 11.07.2007 року по 12.12.2014 року було перераховано 122850,00 доларів США.

Сплачено відсотки (14,5 %) за період з 12.12.2014 року по 11.12.2017 року в сумі 62897,34 грн., відсотки (1%) за період з 12.12.2014 року по 11.12.2017 року 5376,37 грн. ( Т.1, а.с.201-203 зворот).

Відповідно до довідки від 12.09.2017 року ОСОБА_3 по кредиту згідно договору кредиту № М 120/128/01/07 від 17.05.2007 року, в рахунок погашення заборгованості за період з 11.07.2007 року по 09.12.2014 року було перераховано 19500,00 доларів США.

09.12.2014 року відбулася конвертація кредитної заборгованості, по кредиту згідно договору № М 120/1285/01/07 від 17.05.2007 року укладеного з ПАТ «Укрсоцбанк» в рахунок погашення заборгованості за період з 09.12.2014 року та 13.005.2017 року було перераховано 380 404, 85 грн. та 452 459,53 грн. ( Т.1, а.с.204-205).

Згідно довідки виданої ОСОБА_3 ПАТ «Укрсоцбанк» від 12.09.2017 року, станом на 12 вересня 2017 року заборгованість за Договором № М 120/128/01/07 від 17.05.2007 року, зі строком користування по 16.05.2017, повністю погашена 13.05.2017 року (Т.1, а.с.206).

Крім того, судом, враховуючи думку учасників судового засідання, було задоволено клопотання представника відповідача та долучено до матеріалів справи копію апеляційної скарги на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2017 року та копію рішення цього ж суду.

При цьому, представник відповідача повідомив суд, що вищевказане рішення суду від 04 серпня 2017 року не набрало законної сили, оскільки скасовано постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року.

Зазначені обставини також підтверджені в судовому засіданні представником позивача, яка вказала, що при розгляді цивільної справи №212/3285/16-ц колегією суддів апеляційної інстанції визнано спірне нежитлове приміщення, загальною площею 201,6 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки вказане спірне нежитлове приміщення було придбане сторонами під час шлюбу, однак, у зв`язку з пропуском строку позовної давності для звернення до суду, у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 про поділ цього майна було відмовлено.

В свою чергу, представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти вказаних вище доводів представника позивача, фактично визнавши їх, разом з тим, зауважив, що судами першої та апеляційної інстанції не вирішувалось питання рівного поділу спірного майна між сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Отже, на підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що сторонами у справі визнано, що нежитлове приміщення, загальною площею 201,6 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки вказане спірне нежитлове приміщення було придбане сторонами під час шлюбу, а отже, ці обставини не підлягають доказуванню, враховуючи відсутність у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання представниками сторін.

В свою чергу суд, керуючись ч. 7 ст. 81 ЦПК України, імперативною нормою, щодо збирання доказів, а також, ч. 2 ст.78 ЦПК України, що визначає джерела отримання доказів, приходить до наступного висновку.

Не зважаючи, на не надання сторонами для дослідження в судовому засіданні постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року, справа №212/3285/16-ц, яка містить преюдиційні обставини для цієї справи, суд вважає, що встановлені судом апеляційної інстанції обставини підтверджуються вищезазначеними засобами доказування, за відсутності заперечень представників сторін.

Вказаний висновок суду повністю узгоджується з п. 33,34 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України», яким визначено, що одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким, у разі остаточного вирішення спору судами їх рішення, що набрало законної сили не може ставитись під сумнів.

В додаток, що стосується посилання представника відповідача про не вирішення судами першої та апеляційної інстанції питання рівного поділу спірного майна між сторонами, суд відхиляє вищевказані доводи, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частини 2 та 3 ст. 70 СК України передбачають відступлення від принципу рівного поділу майна між сторонами. Так, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

За таких обставин, суд вважає, що оскільки відповідачем та її представником не доведено при вирішенні судових спорів про необхідність відступлення від рівності часток сторін у спільному майні, а саме, наявність для цього обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один з них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав знищив, чи пошкодив спільне майно, втратив його на шкоду інтересам сім`ї, відсутні підстави вважати, що части у праві спільної часткової власності сторін не є рівними.

Отже, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги приписи ст. 82 ЦПК України, вищевказані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що нежитлове приміщення, загальною площею (кв.м.): 201,6, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке в розумінні ст.ст.60,61 СК України є об`єктом спільної сумісної власності сторін, та не підлягає доказуванню, враховуючи, що вказане майно було придбано за згодою ОСОБА_4 на отримання ОСОБА_3 кредиту в розмірі 14740 доларів США в АКБ «Укрсоцбанк» для купівлі цього майна, а також, заяви ОСОБА_4 від 08.12.2014 року, якою остання не заперечувала проти того, щоб її колишній чоловік ОСОБА_3 повністю на свій розсуд уклав договір з Акціонернокомерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк». про внесення будь-яких змін до Договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського округу Пахомовою Н.І. 18.05.2007 року та зареєстрованого в реєстрі за № 5221 (предмет договору нежиле приміщення, яке знаходиться в АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 )

Так, відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16, при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Внаслідок укладення кредитного договору у подружжя виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

У даній справі, судом встановлено, що кошти за укладеним позивачем за час шлюбу кредитним договором, він одержав і використав для придбання нежитлового приміщення, яке знаходиться в АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 . АДРЕСА_4 .

Судовим розглядом встановлено, та представником відповідача в належний спосіб не спростовано, що кошти отримані за спірним кредитним договором, які були витрачено для придбання нежитлового приміщення, використано на задоволення потреб сім`ї.

Як вказано вище, в судовому засіданні ні представником позивача, ні представником відповідача не заперечувалась та не спростовувалась рівність часток нежитлового приміщення яке є спільною сумісною власною подружжя, придбаного сторонами за кошти отримані на підставі кредитного договору.

Окрім цього, відповідачем та його представником не надано жодних доказів на підтвердження того, що позивач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, що надавало б можливість суду відступлення від принципу рівного поділу майна між сторонами, яке в свою чергу слугувало б підставою для зміни рівності частик стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 виконаного грошового зобов`язання.

Сума грошових коштів, яку просить суд стягнути позивач з відповідача на свою користь, в зв`язку з виконанням ним зобов`язанням за Генеральним договором № М 120/127/07 від та Договором про внесення змін № 1 до Додаткової угоди № М120/1285/01/07 від 18.05.2007 року до Генерального договору про здійснення кредитування № М 120/127/07 від 17.05.2007 року в сумі 3 408 946, 60 грн. представником відповідача не оспорювалсь.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, кім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ч. 1,3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги кредитні кошти позичались в інтересах сім`ї ОСОБА_8 для придбання нежитлового приміщення, тому суд вважає за можливим позовні вимоги ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя задовольнити.

Крім того, з урахуванням приписів с. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 552,40 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 611, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 61, 65, 73 СК України, ст. 81, 89, 133, 141, 263-265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 не виконанні останньою зобов`язання за Генеральним договором № М 120/127/07 від 17.05.2007 року та Договором про внесення змін № 1 до Додаткової угоди № М120/1285/01/07 від 18.05.2007 року до Генерального договору про здійснення кредитування № М 120/127/07 від 17.05.2007 року на користь ОСОБА_3 , грошові кошти в сумі 3 408 946 ( три мільйона чотириста вісім тисяч дев`ятсот сорок шість)гривень 60 ( шістдесят дві) копійки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 552,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_7 .

Повний текст судового рішення складено 31.05.2019 року

Суддя А.В. Ткаченко