ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6625/19 Справа № 205/5779/18 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 грудня 2001 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття. Рішенням цього ж суду від 12 січня 2010 року з відповідача на її користь стягуються додаткові витрати у розмірі 200 грн. щомісячно до зміни стану здоров`я дитини. Відповідач свої обов`язки щодо своєчасного виконання зазначених рішень суду не виконував, внаслідок чого станом на 01 січня 2018 року утворилась заборгованість із сплати аліментів у сумі 33535 грн.14 коп. та заборгованість зі сплати додаткових витрат - 13838 грн. 70 коп. Наразі їх дитина вже повнолітня та є студентом вищого навчального закладу, потребує значних витрат на літературу, одяг, тощо, відповідач матеріальної допомоги не надає, а тому просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виконавчим листом по справі № 2-4540, виданим 14 січня 2002 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за період з 01 квітня 2009 року по 01 жовтня 2017 року у сумі 17379 грн. 18 коп., та за виконавчим листом № 2-1068, виданим 27 січня 2010 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 жовтня 2010 року по 01 жовтня 2017 року у сумі 5244 грн, а всього 22623 грн. 18 коп. (а.с. 1-18, 42-58).

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2019 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за виконавчим листом №2-4540 від 14 січня 2002 року у розмірі 2 500 грн. та за виконавчим листом №2-1068 від 27 січня 2010 року про стягнення додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 500 грн. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

З таким рішенням не погодилась позивач ОСОБА_1 , звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 грудня 2001 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше Ѕ частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 29 жовтня 2001 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.21).

На виконання вказаного рішення суду Ленінським районним судом м.Дніпропетровська видано виконавчий лист № 2-4540 (а.с. 23).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого державним виконавцем Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Сидоріною Д.М., станом на 01 серпня 2018 року заборгованість за виконавчим листом № 2-4540 від 14 січня 2002 року відсутня (а.с.129-133).

Постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Сидоріної Д.М. від 09 серпня 2018 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4540, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 14 січня 2002 року, закінчено. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи виконання рішення суду (а.с.85-86).

Крім того, рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2010 року з відповідача на користь позивача стягнуті додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 200 гривень щомісячно до зміни стану здоров`я дитини (а.с.22).

На виконання вказаного рішення суду від 12 січня 2010 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 27 січня 2010 року видано виконавчий лист № 2-1068/2010 (а.с.24).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого державним виконавцем Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Сидоріною Д.М., за виконавчим листом № 2-1068/2010 від 27 січня 2010 року станом на 01 липня 2018 року складає 400 грн. (а.с.65-69).

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами у даній справі 15 серпня 2018 року, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виконавчим листом по справі № 2-4540, виданим 14 січня 2002 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за період з 01 квітня 2009 року по 01 жовтня 2017 року у сумі 17379 грн. 18 коп., та за виконавчим листом № 2-1068, виданим 27 січня 2010 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 жовтня 2010 року по 01 жовтня 2017 року у сумі 5244 грн, а всього 22623 грн. 18 коп.

Позивачем наданий розрахунок, з якого вбачається, що розмір пені обчислено, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати по 01 жовтня 2017 року (вимоги про стягнення пені за виконавчим листом по справі № 2-4540) та по 01 жовтня 2017 року (вимоги про стягнення пені за виконавчим листом по справі № 2-1068), підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначено її загальну суму.

Вказаний розрахунок пені відповідачем не оспорювався, будь-якого іншого розрахунку неустойки відповідачем ОСОБА_2 не надано, клопотань про застосування строку позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлялося.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_2 зазначав, що він має серйозні проблеми зі здоров`ям, тяжко хворіє. про що ним були надані суду медичні довідки (а.с. 88-101).

Також він несе витрати на утримання хворих батьків - пенсіонерів, має іншу сім`ю, яка також потребує певних витрат, а тому не має змоги сплатити пеню у заявленому позивачем розмірі (а.с. 110-114, 117-124).

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1,2 статті 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Слід зазначити, на момент звернення позивача до суду із вказаними позовними вимогами у даній справі 15 серпня 2018 року заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2-4540 від 14 січня 2002 року у відповідача взагалі відсутня та виконавче провадження щодо його виконання було закінчено, про що державним виконавцем винесено відповідну постанову від 09 серпня 2018 року (а.с.85, 86).

Заборгованість зі сплати додаткових витрат на утримання дитини за виконавчим листом № 2-1068/2010 від 27 січня 2010 року станом на 01 липня 2018 року складає 400 грн.

Суд першої інстанції, врахувавши вказані обставини, а також врахувавши стан здоров`я відповідача, який тяжко хворіє та потребує постійного та тривалого лікування, наявність у відповідача непрацездатних батьків та іншої сім`ї, які також потребують матеріальної допомоги з його боку, дійшов обгрунтованого висновку про зменшення розміру пені, яка належить до стягнення з відповідача на користь позивача.

Визначений судом розмір пені за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом №2-4540 від 14 січня 2002 року у розмірі 2 500 грн. та за виконавчим листом №2-1068 від 27 січня 2010 року у розмірі 1 500 грн. належним чином обґрунтований з урахуванням всіх обставин, які визнані судом істотними, а тому суд дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги про безпідставне зменшення судом розміру пені, про стягнення якої просила позивач, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що повнолітній син потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням у вищому навчальному закладі, є безпідставними у даній справі та питання щодо стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, врегульоване нормами ст. 199 СК України.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підстві викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді