Справа № 595/609/19
Провадження 2/595/303/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2019

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Ковалівському Б.В.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та на особисте утримання,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини та на особисте утримання, мотивуючи тим, що батьки зобов`язані утримувати дитини до досягнення нею повноліття, однак відповідач свого обов`язку не виконує, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона просить суд стягнути із відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 2000 гривень, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також на її особисте утримання в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_1 позов підтримала, суду пояснила, що ОСОБА_2 з 06 червня 2016 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Золотопотіцькою селищною радою Бучацького району Тернопільської області, актовий запис №17. Від спільного проживання сторони мають малолітню дитину доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З відповідачем припинили спільне проживання у січні 2019 року. Ще до припинення шлюбно-сімейних відносин відповідач ОСОБА_5 ні позивачці, ні малолітній дитині матеріально не допомагав і не допомагає дотепер, не бере участі у вихованні дитини. Позивачка на даний час виховує дочку, не може працевлаштуватися та отримувати доходи. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. ОСОБА_3 впродовж останніх двох років виїжджає на заробітки за межі України до Польщі, де працює на пилорамі, а також до Росії, де працює в теплицях та отримує відповідну платню.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.06.2016 року.

В шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є відповідач.

Відповідач допомоги на утримання дитини не надає.

Між сторонами відсутня домовленість про утримання дитини та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивачки до суду.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними.

Суд, при визначені розміру та способу стягнення аліментів на дитину, враховує обставини, що передбачені ч. 1 ст.182 СК України, а також ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, та передбачено, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Аналіз доданих до справи доказів вказує на те, що відповідач є особою працездатного віку, будь-яких протипоказань до роботи не має, інші аліментні зобов`язання у нього відсутні. Відповідач офіційно не працює, а відтак суд вважає обґрунтованими доводи позивача для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі.

Однак, визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з позивача, суд приходить до переконання, що зазначений позивачкою розмір в сумі 2000,00 грн. є надмірним, зважаючи на наступні обставини.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1626 грн.

Позивачка ОСОБА_2 заявила вимогу про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 2000 грн. на дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не досягла шестирічного віку, однак не надала доказів та не обґрунтувала відповідні обставини, визначені ч. 2 ст. 182 СК України, які свідчать про те, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дитини в такому розмірі.

Тому, вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягувати на утримання дитини, суд виходить з принципу добросовісності, справедливості та розумності, крім того, враховує обов`язок щодо участі в утриманні дітей обох батьків, матеріальне становище платника аліментів, та, враховуючи законодавчо розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного, приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1500,00 грн. Такий розмір аліментів є посильним для відповідача та буде достатнім для задоволення розумних потреб дитини і буде повністю забезпечувати її нормальні матеріальні та побутові потреби.

Щодо вимоги позивачки про стягнення аліментів на її особисте утримання, суд приходить до наступного висновку.

Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, проживає окремо, дочка знаходиться на її утриманні та вихованні.

Згідно ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно статті 84 СК України - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

З аналізу зазначеної норми витікає, що особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Позивачкою ОСОБА_2 не надано доказів достатності заробітку відповідача для сплати аліментів на її особисте утримання в розмірі 1000 гривень.

Відповідно до положень закріплених в ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Виходячи з того, що позивачкою ОСОБА_2 не надано суду достатніх і переконливих доказів, що відповідач має можливість надавати їй таке утримання, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення коштів на її утримання слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,89,141,263-265,268,280-282 ЦПК України, ст.ст. 75, 84, 180, 182, 184, 191 СК України, cуд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1500 гривень, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 березня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 768,40 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути переглянуте Бучацьким районним судом. Заяву про перегляд рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Дата складення повного тексту рішення 13 травня 2019 року.

Суддя: В. Б. Федорончук