печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань - Винник С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві подання Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тертичної Віти Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон України боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тертична В. В. звернулась до суду з поданням, в якому просила постановити ухвалу про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон України до виконання ним зобов`язань, покладених рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області за виконавчим листом від 18 грудня 2013 року про стягнення на користь ОСОБА_2 суми 49 980 421, 92 грн, судового збору у розмірі 3 441 грн.

Державним виконавцем 05 лютого 2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41838025, якою боржнику запропоновано виконати рішення суду самостійно у семиденний строк.

Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою зазначеною у виконавчому документі (ст. 28 Закону України № 1404-VIII у новій редакції та ст. 31 Закону у попередній редакції - № 606-XIV).

У строк, наданий на самостійне виконання, боржником рішення суду не виконано, будь-яких документів, від боржника, стосовно виконання рішення, не надходило.

Державним виконавцем 06 лютого 2014 року, 17 листопада 2015 року, 08 грудня 2015 року, 31 березня 2016 року, 19 квітня 2017 року на адреси боржника надіслано вимоги державного виконавця щодо погашення заборгованості за виконавчим документом.

Обґрунтовуючи подання, представник державної виконавчої служби зазначив, що боржник ухиляється від виконання судового рішення. У строк, наданий на самостійне виконання, боржником рішення суду не виконано, боржник не з`являється на виклики державного виконавця, не надає інформацію про належне йому майно.

Згідно з частиною другою ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», громадянинові, який має паспорт може бути відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених п. 1-9 цієї статті, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених частиною шостою ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що 05 лютого 2014 року відкрито виконавче провадження № 41838025 на підставі виконавчого листа виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області від 18 грудня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

Постанову про відкриття провадження, як зазначено у поданні, направлено боржнику і отримано ним 20 лютого 2014 року, згодом державним виконавцем направлено вимоги про виконання рішення суду 06 лютого 2014 року, 17 листопада 2015 року, 08 грудня 2015 року, 31 березня 2016 року, 19 квітня 2017 року.

Проте, відомостей про отримання боржником вимог державного виконавця, як і власне постанови про відкриття виконавчого провадження, матеріали справи не містять.

Крім того, матеріали виконавчого провадження не містять будь-яких доказів, які б давали підстави для висновку про те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення.

Встановлено з матеріалів виконавчого провадження, копії яких направлено до суду разом з поданням, що 16 травня 2017 року представник боржника ОСОБА_3 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, зробивши копії з них.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у пункті 5 частини першої ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у пункті 18 частини третьої ст. 11 Закону № 606-ХІV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне. Наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається із змісту подання державного виконавця, боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язання, проте не надано доказів того, що він безпідставно не з`являвся на виклики державного виконавця, або доказів, які дають підстави вважати, що боржник має намір ухилитися від виконання виконавчого напису шляхом залишення території України, а також доказів того, що вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на погашення боржником суми боргу, а тому висновок про умисні дії боржника щодо уникнення виконання судового рішення є передчасним та неспівмірним з огляду на надані суду письмові докази.

Окрім того, за змістом ст. 441 ЦПК України, вирішення питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

На підставі вищенаведеного, керуючись положеннями Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», ст. 1-22, 441, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тертичної Віти Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І. В Литвинова