Ухвала

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 361/1466/18

провадження № 61-7907ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду: Лесько А. О., (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевчук Зоя Миколаївна, старший державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Урбанська Лілія Андріївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Українська факторингова компанія», ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевчук З. М., старший державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Урбанська Л. А., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зобов`язання вчинити дії.

Позовна заява мотивована тим, що 01 грудня 2017 року приватний нотаріус Шевчук З. М. вчинив виконавчий напис на підставі договору застави від 17 вересня 2013 року, звернено стягнення на предмет застави - автомобіль Nissan Juke, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

15 березня 2018 року автомобіль було вилучено на підставі постанови державного виконавця Урбанської Л. А. та передано 22 березня 2018 року на відповідальне зберігання ОСОБА_2

На думку позивача, виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вчинений без дослідження первинних документів щодо заборгованості відповідача за кредитним договором. Крім того, виконавчий напис вчинено під час наявності судового провадження по стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором.

З огляду на викладене, позивач просила суд визнати виконавчий напис нотаріуса, зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій № 1614, вчинений 01 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З. М., таким, що не підлягає виконанню та зобов`язати ОСОБА_2 повернути автомобіль Nissan Juke.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко З. М. від 01 грудня 2017 року № 1614 про звернення стягнення на транспортний засіб Nissan Juke.

В частині позовних вимог до ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суди попередніх інстанцій виходили з того, що довідка про наявність заборгованості не може вважатися належною підставою для визначення суми заборгованості та її стягнення у безспірному порядку, оскільки не є первинним банківським документом. Крім того, у судовому порядку вирішуються позовні вимоги ТОВ ««Українська факторингова компанія»» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Залишивши вимоги про повернення транспортного засобу без задоволення, суди зазначили, що підставою для повернення транспортного засобу є судове рішення про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за яким відповідна виконавча служба повинна вчинити дії для вирішення питання щодо повернення власнику транспортного засобу.

16 квітня 2019 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ТОВ «Українська факторингова компанія» направило касаційну скаргу на зазначені судові рішення.

У касаційній скарзі порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною другою зазначеної статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Як на причини пропуску строку на касаційне оскарження заявник посилалася на те, що копію оскаржуваної постанови апеляційного суду отримано 18 березня 2019 року. На підтвердження зазначених обставин до касаційної скарги додано копію поштового конверта від 15 березня 2019 року з трек-номером 768, в якому зазначену постанову направлено заявнику та відомості з офіційного веб-сайту «Укрпошта», в яких зазначено, що поштове відправлення з трек-номером 768 вручено отримувачу 18 березня 2019 року.

Враховуючи положення частини другої статті 390 ЦПК України, а також те, що копію оскаржуваної постанови апеляційного суду заявником отримано 18 березня 2019 року та протягом тридцяти днів з цієї дати оскаржено її в касаційному порядку, строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

У касаційній скарзі ТОВ «Українська факторингова компанія»просило скасувати оскаржувані судові рішення в частинівизнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Крім того, справа № 409/1046/17 за позовом ТОВ «Українська факторингова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором не є належним доказом та підставою для твердження про спірність заборгованості за кредитним договором, а свідчить лише про реалізацію права позивача на захист свого порушеного права шляхом стягнення на свою користь існуючої суми боргу за кредитним договором. З огляду на викладене, заявник вважає, що суди попередніх інстанцій порушили норми ЦК України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 01 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З. М. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки Nissan, модель Juke, рік випуску 2013, державний номерний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого Центр ДАІ 4401 від 14 вересня 2013 року, що належить ОСОБА_1 .

Зазначене рухоме майно передане ОСОБА_1 в заставу за договором застави транспортного засобу № 0, посвідченим Коляда Ю. С., приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області 17 вересня 2013 року за реєстровим № 13043, в якості забезпечення зобов`язань за договором від 17 вересня 2013 року № 0 про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк», строк платежу за яким настав 15 травня 2017 року.

Права вимоги за договором від 17 вересня 2013 року № 0 про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу були передані ПАТ «УкрСиббанк» - ТОВ «Українська факторингова компанія» на підставі договору факторингу від 06 березня 2017 року № 79.

За рахунок коштів, виручених від реалізації у встановленому порядку заставленого майна, вказано задовольнити вимоги ТОВ «Українська факторингова компанія» в сумі 457 197,13 грн.

Суму, вилучену від реалізації предмету застави, вказано перерахувати для погашення заборгованості перед ТОВ «Українська факторингова компанія».

Також встановлено, що у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Українська факторингова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. При цьому, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

З огляду на вищезазначене, суди попередніх інстанцій, виходячи з того, що між сторонами існує спір щодо заборгованості (справа № 409/1046/17), а документи, надані нотаріусу не вказували на безспірність заборгованості під час вчинення виконавчого напису, дійшли правильного висновку, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко З. М. від 01 грудня 2017 року № 1614 про звернення стягнення на транспортний засіб Nissan Juke не підлягає виконанню.

За таких обставин доводи касаційної скарги не спростовують викладені в оскаржуваних судових рішеннях висновки.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до положень пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на те, що касаційна скарга ТОВ «Українська факторингова компанія» є необґрунтованою, а ціна позову у даній справі не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (960 500,00 грн), Верховний Суд на підставі пункту 5 частини другої та частини четвертої статті 394 ЦПК України відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частиною п`ятою, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити товариству з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» строк на касаційне оскарження рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевчук Зоя Миколаївна, старший державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Урбанська Лілія Андріївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко