Справа № 302/830/18
№ 2/302/16/19
Номер рядка звіту 46
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

23.05.2019 р. смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді КривкаВ. П

з участю: секретар с/з Гажук Н.В.,

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивачів - адвокат Гецко М.М.,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідачів - адвокат Керита М.В.,

представник відповідача - Куліш Н .І . - Куліш В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт.Міжгір`ї справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4. , третя особа без самостійних вимог Син . Полянська сільська рада про встановлення постійного безоплатного сервітуту у виді права проїзду шириною 1 м. від дороги загального користування по всій довжині на транспортному засобі до земельних ділянок у с.Свобода Міжгірського району Закарпатської області кадастровий номер НОМЕР_1 ( ОСОБА_3 ), кадастровий номер НОМЕР_2 ( ОСОБА_1 ) за рахунок земельних ділянок кадастрові номери: НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ( ОСОБА_4. ) і земельних ділянок кадастрові номери: НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 ( ОСОБА_2 ),-

В С Т А Н О В И В:

05.07.2018 року в суд подано зазначений позов, первісні вимоги якого уточнені за заявою представника позивачів, поданою до суду від 24.12.2018 р., - з таким обґрунтуванням вимог.

Позивач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в с . Свобода на території Син .Полянської сільської ради Міжгірського району, з кадастровим номером НОМЕР_1 (надалі останні чотири цифри присвоєних кадастрового номерів для всіх земельних ділянок сторін за відомостями про такі номери в повному обсязі їх присвоєння у вступній частині цього рішення). Позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в с. Свобода на території Син .Полянської сільської ради Міжгірського району, з кадастровим номером НОМЕР_2. Ці земельні ділянки межують із земельними ділянками відповідачів ОСОБА_2 (відповідно кадастрові номери НОМЕР_6, НОМЕР_8, НОМЕР_7) і ОСОБА_4. (відповідно кадастрові номери НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5) . Через земельні ділянки відповідачів є дорога, якою користуються позивачі для проходу. Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 не забезпечені проїзною дорогою до своїх присадибних земельних ділянок і вважають, що не мають належного доступу транспортом до своїх земельних ділянок, що утруднює їх використання за цільовим призначенням. Зокрема, позивач ОСОБА_3 планує збудувати житловий будинок. Натомість відповідачі забороняють проїзд через свої земельні ділянки автотранспортом, що унеможливлює доставку будівельних матеріалів, будівельної техніки і т.п. Позивачі просять узяти до уваги висновок судової експертизи, виготовлений на їх замовлення, за яким внаслідок рельєфу місцевості земельних ділянок, природного похилу гірської місцевості, пагорбів технічно можливо облаштувати проїзд до земельних ділянок позивачів за умови облаштування проїзної дороги на існуючому пішохідному проході, тобто шляхом накладення сервітуту через земельні ділянки відповідачів у вигляді проїзду шириною 35 або 2,5 м з можливістю облаштування огорож вздовж проїзної дороги по обидва боки. Згідно висновку експерта сервітут має становити площу 366,9 кв.м на земельних ділянках ОСОБА_4. і 158,2 кв.м на земельних ділянках ОСОБА_2 (план-схема №7 до висновку експертного дослідження № 298/11-17). За заявою про уточнення позовних вимог позивачі просять взяти до уваги, що ширина пішохідного проходу (дороги через земельні ділянки відповідачів становить 1,5 м, тому просять установити сервітут на земельні ділянки відповідачів по пішохідній дорозі для проїзної дороги, збільшивши ширину на 1 метр вздовж пішохідного проходу, тобто шириною меншого розміру (2,5 м) ніж це зазначено у висновку експерта (3,5 м). Позивачі зазначили також про те, що Син .Полянська сільська рада не вирішила їх спір щодо під`їзної дороги та сервітуту для дороги, а також те, що з цього приводу позивачі не дійшли згоди з відповідачами в позасудовому порядку щодо укладення договору сервітуту.

Представник позивачів підтримав уточнені позовні вимоги позивачів на основі викладених вище обґрунтувань.

Відповідачі в особі уповноважених представників позовні вимоги та їх обґрунтування заперечили повністю на основі такої позиції.

Висновок експерта про неможливість облаштування проїзної дороги на земельну ділянку, яка відведена ОСОБА_3 для будівництва житлового будинку і господарських споруд, через земельну ділянку її матері ОСОБА_1 не відповідає дійсності, бо за відомостями з публічної кадастрової карти доступ до земельної ділянки ОСОБА_3 є загальним. Окрім цього, ОСОБА_1 використовує свою земельну ділянку без право установчих документів, а тому експерт без вивчення таких документів надав свій висновок. Експерт не вказав у висновку на які саме земельні ділянки (цільове призначення, кадастровий номер, площа) відповідачів має бути накладений сервітут. Експертом не досліджувалися проекти землеустрою ділянок відповідачів та правоустановчі документи на земельні ділянки позивачів, генеральний план с.Свобода Міжгірського району, за яким вздовж земельних ділянок позивачів і відповідачів веде затверджена дорога загального користування, що стверджено план-схемами і Син.Полянською сільською радою. Натомість пішохідна дорога, яка розмежовує земельні ділянки відповідачів не затверджена Син .Полянською сільською радою. Позивачі не подали в справу детальний план забудови своїх присадибних земельних ділянок, погоджений в установленому порядку.

Третя особа без самостійних вимог Син .Полянська сільська рада надала в справу відомості, за якими земельні ділянки позивачів межують із земельними ділянками відповідачів; між земельними ділянками відповідачів з дороги загального користування є дорога шириною 1.5 м для проходу до земельних ділянок позивачів. Земельна ділянка позивача ОСОБА_1 , яка є мамою ОСОБА_3 , межує з під`їзною дорогою загального користування, що передбачено генеральним планом забудови села, через яку можливо побудувати дорогу до земельної ділянки ОСОБА_3 , яка планується в майбутньому для забудови житловим будинком. Окрім цього, представник третьої особи надав під час підготовчого судового засідання пояснення, за якими сільська рада на своїй сесії не прийняла рішення щодо спору між сторонами та накладення сервітуту для проїзної дороги до земельних ділянок позивачів по причині не бажання депутатів розглянути цей спір та винести відповідне рішення.

У справі вчинено такі процесуальні дії.

Згідно ухвали судді Міжгірського районного суду Закарпатської області Цімбота В.І. від 06.07.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22.10.2018 р. (суддя Цімбота В.І.) за клопотанням сторін ухвалено провести процедуру врегулювання спору за участю судді, провадження у справі на цей час зупинено. 16.11.2018 року припинено процедуру врегулювання спору за участю судді, провадження у справі відновлено, матеріали цивільної справи передано на розгляд судді Кривка В.П..

Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26.12.2018 року за клопотанням представника позивача ухвалено про розгляд справи спочатку.

Згідно ухвали судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 31.12.2018 року прийнято до провадження заяву представника позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 - адвоката Гецко М.М., про уточнення (збільшення розміру) позовних вимог у справі.

12.02.2019 закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. Згідно ухвали суду від 12.02.2019 в справу залучено спеціаліста з питань архітектури - представника відділу містобудування та архітектури Міжгірської РДА в З/о для надання висновку щодо можливості облаштування дороги загального користування до земельних ділянок позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_1.

21.02.2019 р. представником позивачів Гецко М.М. заявлено відвід головуючому судді по справі Кривка В.П . Згідно ухвали Міжгірського районного суду від 22.02.2019 заявлений відвід визнано необгрунтованим, заяву про відвід судді Кривка В.П. передано в канцелярію суду для вирішення іншим суддею, який визначається ЄСІТС в порядку встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України. Провадження у справі зупинено.

Згідно ухвали Міжгірського районного суду від 20.03.2019 р. (суддя Цімбота В.І.) заяву про відвід судді Кривка В.П. у справі № 302/830/18 залишено без задоволення, а ухвалу суду від 22.02.2019 р. про відхилення відводу судді Кривка В.П., - без змін.

22.03.2019 суддею Кривка В.П. відновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Судом установлено такі обставини.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку загальною площею 64,3 кв. метрів з господарськими будівлями у АДРЕСА_1 . Цей будинок і господарські споруди обслуговує земельна ділянка площею 0,10 га (кадастровий номер - НОМЕР_2).

ОСОБА_3 є власником земельної ділянки в с. Свобода Міжгірського району для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га (кадастровий номер НОМЕР_1). Ця земельна ділянка не забудована.

Позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_3 є рідними особами (відповідно мати і донька). Вищезазначені земельні ділянки позивачів знаходяться поряд і розмежовуються між собою дорогою.

ОСОБА_4. є власником земельних ділянок в с. Свобода Міжгірського району: для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,07 га (кадастровий номер НОМЕР_3); для ведення особистого селянського господарства площею 0,2675 га (кадастровий номер НОМЕР_4); для ведення особистого селянського господарства площею 0,2025 га (кадастровий номер НОМЕР_5). Ці земельні ділянки знаходяться поряд.

ОСОБА_2 є власником земельних ділянок в с. Свобода Міжгірського району : для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,07 га (кадастровий номер НОМЕР_7); для ведення особистого селянського господарства площею 0,2291 га (кадастровий номер НОМЕР_9 ); для ведення особистого селянського господарства 0.2509 га (кадастровий номер :НОМЕР_8). Ці земельні ділянки знаходяться поряд.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4. є рідними сестрами. Земельні ділянки ОСОБА_2 і ОСОБА_4. для ведення особистого селянського господарства межують між собою.

Земельні ділянки ОСОБА_2 також межують із земельними ділянками, які фактично використовує ОСОБА_1 (відповідно площі: 0,3781 га ; 0,1247 га), однак ці ділянки не приватизовані, не відведені в натурі у встановленому порядку і не мають кадастрових номерів.

Встановлені обставини підтверджені витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, технічної документацією ОСОБА_1 (щодо присадибної земельної ділянки площею 0,10 га), ситуаційними планами цих земельних ділянок, план-схемами, витягами з картографічних матеріалів. Ці ж обставини не оспорюється сторонами.

В справі також не оспорюється те, що земельні ділянки ОСОБА_2 і ОСОБА_4. (відповідно для ведення особистого селянського господарства (к.н. : НОМЕР_8,НОМЕР_5 ) прилягають однією з сторін (меж) до центральної дороги загального користування (вулиці) с. Свобода . Натомість предметом спору є обставина, що земельна ділянка, яку ОСОБА_1 використовує для власних потреб селянського господарства площею 0,3781 га без присвоєння кадастрового номера, прилягає до центральної дороги (вулиці) с.Свобода. Ця земельна ділянка не має правовстановлюючого документа і не відведена в натурі.

Сторони визнають, що відповідно до ситуаційного плану їх земельних ділянок (а.с.55): земельні ділянки ОСОБА_3 і земельні ділянки ОСОБА_1 розмежовує дорога, а земельні ділянки ОСОБА_2 і ОСОБА_4. - пішохідна дорога (прохід) з центральної дороги (вулиці) вздовж меж земельних ділянок відповідачів до дороги, що розмежовує земельні ділянки позивачів.

Сторони не дійшли добровільної згоди (домовленості) щодо встановлення земельного сервітуту для проїзної дороги відповідної ширини проїзду (2,5-3,5 м) за рахунок розширення існуючого пішохідного проходу і земельних ділянок, які належать на праві власності відповідачам.

Син.Полянська сільська рада не вирішила спір між сторонами щодо під`їзної дороги до земельних ділянок позивачів, тобто не винесла відповідного рішення сесії сільської ради.

Суд застосовує таке нормативно-правове врегулювання правовідносин до встановлених обставин.

Відповідно до ч.1 статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо земельної ділянки для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Стаття 402 ч.1 ЦК України передбачає можливість встановлення сервітуту договором, законом, заповітом або рішенням суду. Відповідно до статті 404 ЦК України: право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку; особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Статтею 98 ЗК України передбачено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітуту здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Стаття 99 ЗК України визначає перелік видів права земельного сервітуту, зокрема передбачає наявність сервітуту на право проходу та проїзду на транспортному засобі по наявному шляху. Згідно з ст. 100 ЗК України сервітут на земельну ділянку може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут); земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (землекористувачем) земельної ділянки; земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Отже, правовими підставами для задоволення розглядуваного позову є доведення позивачами неможливості користуватися наданими їм земельними ділянками за цільовим призначенням у зв`язку з відсутністю у них доступу до цих земельних ділянок.

Згідно висновку судового експерта ОСОБА_5 № 298/11-17 від 17.11.2017 р., доданого до позову за замовленням представника позивачів, - земельна ділянка площею 0,25 га надана ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, не забезпечена самостійним виходом (виїздом) на землі загального користування; влаштувати проїзд (прохід) на цю земельну ділянку через земельну ділянку ОСОБА_1 технічно неможливо через те, що повздовжній похил ділянки ОСОБА_1 є значно більшим ніж максимально допустимий, при якому можливо улаштувати дорогу у відповідності до державних будівельних норм; з урахуванням рельєфу гірської місцевості (пагорбів) технічно можливо улаштувати проїзд до земельної ділянки ОСОБА_3 через існуючий пішохідний прохід, що проходить через земельні ділянки ОСОБА_2 , ОСОБА_4. у вигляді накладення сервітуту для проїзду шириною 3,5 м з можливим облаштуванням огорож по обидва боки від проїзду площами сервітутів: 366,9 кв. м - на земельну ділянку ОСОБА_4. , 158,2 кв. м - на земельні ділянку ОСОБА_2 ( план-схема № 7 до експертного висновку).

Суд критично оцінює цей висновок експерта і його відхиляє з огляду на таке обґрунтування.

З опису досліджень експерта, фото-таблиць і складених ним план-схем видно, що ним вивчались відомості з проекту землеустрою земельної ділянки позивача ОСОБА_3 , вимірювались перепади висот цієї земельної ділянки та земельної ділянки ОСОБА_1 щодо можливості облаштування під`їзної дороги до земельної ділянки ОСОБА_3 з дороги загального користування с.Свобода, яка прилягає до межі земельної ділянки, що використовується фактично ОСОБА_1

Суд вважає, що експерт передчасно дійшов висновку про неможливість облаштувати під`їзну дорогу до земельної ділянки позивача ОСОБА_3 у вищезазначеному місці. По-перше, право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 оформлено тільки на присадибну ділянку (0,10 га). Отже, експерт не взяв до уваги, що решта земельної ділянки ОСОБА_1 фактично використовує без належних право установчих документів і ним не досліджувались такі документи. Розпорядником цієї ділянки є Син .Полянська сільська рада. Натомість в технічній документації із землеустрою щодо встановлення, відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (к.н. НОМЕР_2) зазначено дорогу шириною від 5.2 м до 4,32 м, яка розмежовує земельні ділянки ОСОБА_1 і ОСОБА_3 ( на плані АБ в акті перенесення в натуру на місцевість меж земельної ділянки ОСОБА_1 ). Таким чином, експерт визначив можливість облаштування під`їзної дороги тільки за рахунок земельних ділянок відповідачів шляхом встановлення сервітутів на їх земельні ділянки через розширення пішохідного дороги (проходу). Однак Син .Полянська сільська рада цей прохід не затверджувала відповідним рішенням і сторони фактично його використовують на основі взаємної згоди тільки для пішохідного проходу.

Згідно письмових і усних роз`яснень начальника відділу містобудування та архітектури Міжгірської РДА, план-схем, викопіювань з генерального плану забудови с.Свобода, наданих на виконання ухвали суду від 12.02.2019 р., до земельних ділянок позивачів проходить під`їзна дорога, яка має статус житлової вулиці (з лівої і правої сторони присадибної земельної ділянки ОСОБА_1 на план-схемі); пішохідна доріжка на генеральному плані відсутні і улаштована за згодою відповідачів ОСОБА_4. та ОСОБА_2 ; для улаштування пропонованої під`їзної дороги до земельних ділянок позивачів Син .Полянська сільська рада може виготовити проектно-кошторисну документацію на будівництво даної дороги за згодою суміжних землевласників (відповідачів) при умові вилучення від них частини їхніх земельних ділянок. Цей орган містобудування також дійшов висновку про те, що до земельних ділянок позивачів проходять дороги з обох сторін , а тому будівництво дороги через земельні ділянки відповідачів є недоцільним.

Законом №3038-УІ від 17.02.2011 р. «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено: надання земельної ділянки із земель комунальної власності для доріг у межах населених пунктів, якщо відсутній детальний план забудови , за відповідним рішенням органу місцевого самоврядування (стаття 24 ч.3 п.4); здійснення забудови присадибної ділянки на підставі виданого у встановленому порядку будівельного паспорту і схеми забудови, в яких зазначаються під`їзди до будівель і споруд ( стаття 27).

Позивач ОСОБА_3 не надала суду будівельного паспорта та схеми забудови своєї присадибної ділянки чи висновку органу містобудування про неможливість облаштування під`їзду до присадибної ділянки, яка одержана нею для будівництва житлового будинку, господарських споруд.

Відповідно до положень статей 38-40 ЗК України визначення земель житлової і громадської забудови, їх використання, надання для будівництва та обслуговування житлового будинку громадянам здійснюється, зокрема за рішенням органів місцевого самоврядування відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів.

З пояснень сторін і представника третьої особи (сільського голови), роз`яснень спеціаліста з питань містобудівної діяльності, а також відомостей згідно технічної характеристики будинку і господарських споруд, будівель за АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 видно, що це домоволодіння споруджено в 1981 році з подальшою забудовою в 1982 і 1991 роках. Отже, фактично реальний доступ до присадибної ділянки існує тривалий час.

Згідно правових висновків, викладених у постановах КЦС Верховного Суду від 17.09.2018 р. (справа № 127/1417/16-ц, від 17.09.2018 р. (справа № 686/3104/16-ц), від 21.03.2018 р. (справа №379/794/16-ц), від 17.01.2019 р.(справа № 607/12777/17), - правові підстави для обтяження сервітутом чужої земельної ділянки відсутні у разі, якщо встановлена можливість користування майном позивача яким-небудь іншим способом.

Суд дійшов висновку, що позивачі не надали суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що неможливо користуватися належними їм присадибними земельними ділянками у зв`язку з відсутністю у них доступу до цих земельних ділянок (для ОСОБА_1 і до житлового будинку та господарських споруд) будь-яким іншим способом.

Натомість у справі встановлено, що накладення постійного безоплатного земельного сервітуту на земельні ділянки відповідачів та облаштування через їх земельні ділянки проїзної дороги є недоцільним, ущемить право відповідачів на належне використання земельних ділянок за цільовим призначенням на значній площі для кожного відповідача. Окрім цього, в справі встановлено, що сільська рада не прийняла рішення щодо під`їзної дороги до присадибної ділянки позивача ОСОБА_3 із затвердженням відповідних параметрів дороги, а компетентний орган містобудівної діяльності не розглядав питання видачі будівельного паспорту, відмови в цьому, складення схеми забудови присадибної ділянки із зазначенням під`їзду (під`їздів).

Стаття 81 ч.1 ЦПК України вимагає від сторін довести ті обставини , на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, позивачі не довели суду наведені ним обставини для задоволення позову і не надали належні докази для задоволення позову.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України в справі не має судових витрат для повернення сторонам чи стягнення в користь держави .

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Повне рішення складено 31.05.2019 р.

Суддя: В. П. Кривка