1Справа № 335/1810/19 2/335/1247/2019
РІШЕННЯ
21 травня 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Кудряшової Ю.І., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в обґрунтування позову вказавши наступне.
Позивач у період з 01.12.2017 року по 01.05.2018 року відпустив теплову енергію на суму 2 784,43 гривень, на підставі укладеного між сторонами договору № 2065 від 01.10.2004 року про постачання та використання теплової енергії у нежитлові приміщення, розташовані за адресами: АДРЕСА_1 , власником яких є відповідач.
У зв`язку із неналежним виконанням умов договору позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 2 784,43 гривень, а також стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 гривня.
Ухвалою суду від 22.02.2019 року позовну заяву Концерну «МТМ» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи.
В судове засідання представник позивача не з`явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, суду надав письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає у повному обсязі, з сумою заборгованості згоден та має намір її погасити, просить зменшити розмір судового збору, який підлягає стягненню з нього.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідачу у справі ОСОБА_1 на праві приватної власності належать нежитлові приміщення, розташовані за адресами: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 145596354 від 16.11.2018 року, № 145595189 від 16.11.2018 року.
01.10.2004 року між Концерном «Міські теплові мережі» та ОСОБА_1 укладено договір №2065 від 01.10.2004 року про постачання та використання теплової енергії у нежитлові приміщення, розташовані за адресами: АДРЕСА_1 .
На підставі укладеного договору за період 01.12.2017 року по 01.05.2018 року Концерн «МТМ» відпустив даним нежитловим приміщенням теплову енергію на загальну суму 2 784,43 гривень, що підтверджується актами приймання-передачі та розрахунками наявними в матеріалах справи, яка відповідачем не сплачена.
Заборгованість Відповідача перед Теплопостачальною організацією по оплаті за відпущену теплову енергію складає 2 784,43 гривень, що підтверджується розрахунком, наданим позивачем.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, якій прострочив виконанню грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуваннях встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від прострочена суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Розмір заборгованості за договором №2065 від 01.10.2004 року на загальну суму 2 784,43 гривень визнаний відповідачем та, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин і добровільності їх визнання, ці обставини в силу положень ст. 82 ЦПК не підлягають доказуванню.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Враховуючи, що сума заборгованості за договором відповідачем не оспорюється її наявність та розмір не вимагає доказування.
Відповідно до роз`яснень п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.
З огляду на наведене, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову в частині стягнення з нього суми заборгованості у розмірі 2 784,43 гривень, оскільки таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Враховуючи, що доводи позивача знайшли своє підтвердження, а також приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову.
У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Таким чином, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, що становить 960,50 гривень підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 960,50 гривень.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 142, 206, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.12.2017 року по 01.05.2018 року за договором № 2065 від 01.10.2004 року у розмірі 2 784 (дві тисячі сімсот вісімдесят чотири) гривні 43 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 50 копійок.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя: В.В.Калюжна