Провадження № 2/522/389/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шкамерди К.С.

за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки та припинення права на частку в спільному майні,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду від імені ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 -на- АДРЕСА_2 Вальтер АДРЕСА_3 Ф.-Кронберг-Плац, 14, з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 175 934,00 грн. грошової компенсації вартості частки у праві спільної часткової власності в розмірі 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; право ОСОБА_4 на частку у праві спільної часткової власності в розмірі 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , припинити з дня отримання ОСОБА_4 грошової компенсації та визнати з цієї дати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 29.12.2018 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Разом з тим, представник позивача у судове засідання призначене на 14.02.2019р. не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи з метою укладення мирової угоди.

03.04.2019 року та 16.05.2019 року представник позивача у підготовче судове засідання не з`явилася, до суду повернулись конверти із повістками з помітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній». Клопотання про зміну місця проживання, про відкладення судового засідання з поважних причин чи розгляду справи за відсутності позивача та представника позивача до суду не надходило.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суду своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Крім того, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що позивач не з`являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживає своїми процесуальними правами.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду (другої підряд). Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 р.). При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 5 ст. 142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2ст. 257 ЦПК України).

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ судам дано роз`яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.

Оцінюючи характер процесу та його значення для позивача, слід врахувати, що, звернувшись до суду із позовом у грудні 2018 року, позивач та представник позивача не цікавляться розглядом справи, що свідчить про байдужість до руху справи та можливу неактуальність вирішення вимог на теперішній час.

Крім того, сторона позивача, будучи обізнаною про можливість розгляду справи без участі, відповідну заяву про розгляд справи за її відсутності не подає, чим, на думку суду, умисно затягує розгляд справи та позбавляє суд можливості постановити рішення по суті заявлених вимог.

З огляду на те, що представник позивача повторно не з`явилась у судове засідання та не подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, розумний строк розгляду справи сплинув, суд приходить до висновку, що вищевказаний позов ОСОБА_4 , підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 131, 210, 223, 247, 257, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки та припинення права на частку в спільному майні - залишити без розгляду.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суду міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя К.С. Шкамерда