Справа № 2-1302/08
Провадження № 6/515/1336/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Семенюк Л.А.,

за участю секретаря Унгурян Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Татарбунари Одеської області цивільну справу за поданням Татарбунарського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про розшук боржника фізичної особи - ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

06.05.2019 року начальник відділу Татарбунарського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мітакі О.М. звернулася до суду із поданням, в якому просить вирішити питання щодо оголошення розшуку боржника фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований, але не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні в Татарбунарському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження, відкрите за виконавчим листом № 2-1302 від 11.12.2008 року, виданого Татарбунарським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 21.11.2008 року та до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду не виконується у зв`язку з ухиленням боржника від його виконання та не вжиття боржником заходів щодо виконання зобов`язання.

Сторони у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду подання сповіщались належним чином. В поданні наявне прохання про розгляд його у відсутність представника відділу ДВС. Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. Згідно ч. 2 ст. 36 ЗУ "Про виконавче провадження" розшук боржника майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до вимог ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 438 ЦПК України виконавцем надсилається подання в суд загальної юрисдикції про розшук боржника та долучаються копії матеріалів виконавчого провадження.

Таким чином, державний виконавець для неупередженого, своєчасного і у повному обсязі вчинення виконавчих дій, зобов`язаний вжити всі заходи щодо примусового виконання рішення суду.

Крім цього, державний виконавець повинен був звернутись до органів МВС на предмет взяття боржника під варту, та до Управління державної пенітенціарної служби України в Одеської області з питань перебування під адміністративним наглядом або випробувальним терміном, а у разі необхідності звертатись і до інших органів.

Окрім цього, відповідно до положень чинного законодавства та згідно процедури оголошення розшуку боржника, підставою для звернення виконавця до суду з поданням про розшук боржника, є відсутність відомостей про місце перебування та проживання боржника-фізичної особи.

Виконавцем здійснюється перевірка місця проживання боржника, місця реєстрації якщо вони відрізняються. Про встановлення факту відсутності боржника за місцем реєстрації (проживання) складається акт.

Додатково здійснюється перевірка майнового стану, надсилаються запити про встановлення факту працевлаштування та отримання доходів.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Татарбунарському районному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження, яке відкрито на підставі виконавчого листа № 2-1302/2008 від 11.12.2008 року, виданого Татарбунарським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до набуття ними повноліття (а.с.19-20).

Постановою державного виконавця Татарбунарського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ВП № 11292640 від 10.02.2009 року, відкрито виконавче провадження по вищезазначеному виконавчому листу, однак відносно боржника ОСОБА_1 , а не ОСОБА_6 , як зазначено у виконавчому документі, на який посилається державний виконавець (а.с.18).

02.05.2019 року державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості, згідно якого, заборгованість ОСОБА_1 станом на 01 травня 2019 року складає 99994 грн. 75 коп.(а.с.15).

До подання державного виконавця про оголошення розшуку боржника додано довідку № 152 видану виконавчим комітетом Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, датовану ще 20.03.2017 року (а.с.16), згідно якої ОСОБА_1 зареєстрований, але на території Білоліської сільської ради не проживає. Однак, з часу видачі довідки, пройшло більше двох років, тому суд не може прийняти її як належний доказ по справі.

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, щодо суб`єкта (а.с.17) міститься актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень, а саме арешту нерухомого майна боржника ОСОБА_1 .

Згідно п.3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012року, перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно до статті 40 Закону, державний виконавець вживає заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи або дитини щодо: отримання відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; отримання інформації щодо місця роботи боржника; отримання інформації про боржника з інших джерел. Організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Тобто, перш ніж звертатися до суду з поданням про оголошення розшуку боржника, державний виконавець самостійно вживає заходів щодо встановлення місця проживання /перебування/ боржника.

Однак, у порушення вказаних вимог, державним виконавцем не додано належних та допустимих доказів про відсутність боржника за місцем реєстрації, також відсутні пояснення родичів і сусідів з приводу місця перебування ОСОБА_1

Так, серед іншого, державний виконавець вправі, за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке, згідно із законом, можливо звернути стягнення.

Однак, в матеріалах виконавчого провадження відсутні дані про виконання державним виконавцем вимоги Закону 1404-VIII. Державний виконавець навіть не спромігся встановити зареєстроване місце проживання боржника та виїхати за адресою місця його реєстрації/проживання та скласти відповідні акти щодо наявності або відсутності майна, яке належить боржнику та на яке може бути звернуто стягнення.

Також державний виконавець не використав своє право виклику фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. А у разі неявки боржника без поважних причин за викликом виконавця, звернутися до суду щодо застосування до нього приводу. В матеріалах виконавчого провадження взагалі відсутні будь-які відомості, що державний виконавець не тільки повідомив боржника про наявність виконавчого провадження, а й про виклик боржника до державного виконавця, відсутні відомості вчинення державним виконавцем запиту щодо наявності у власності або користуванні боржника транспортних засобів, отримання ним пенсії, допомоги по безробіттю тощо.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що заявником подано суду недостатньо переконливих доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, доведення чого є обов`язковою умовою для оголошення боржника в розшук.

А застосування таких обмежень, про які просить заявник, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення.

Відповідно до п. 10 "Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах", викладеного у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 року зазначено, що суди обґрунтовано відмовляли в задоволенні подання про оголошення розшуку боржника, якщо: державний виконавець не надавав суду достатніх і достовірних доказів про відсутність відомостей щодо місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи; через відсутність даних про ухилення боржника від сплати боргу; відсутність відомостей про привід боржника; відсутність доказів, які підтверджували б вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника; відсутність відомостей щодо відкриття виконавчого провадження; відсутність відомостей про те, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження та що він викликався до відділу державної виконавчої служби.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що державний виконавець не вжив всіх необхідних заходів та можливостей, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» і з поданням до суду про оголошення особи в розшук звернувся передчасно.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця Татарбунарського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про розшук боржника фізичної особи ОСОБА_1 є безпідставним, а тому - задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд зазначає, що розшук боржника є суттєвим втручанням у приватне життя особи у розумінні ст.8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), висловлену у п.33 рішення ЄСПЛ у справі "Фельдман проти України", за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Керуючись ст.438 ЦПК України, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Татарбунарського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про розшук боржника фізичної особи ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Л.А.Семенюк