Справа № 212/4135/19
У Х В А Л А

22 травня 2019 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкін І.Б., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпропетровський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України, Покровсько-Тернівський об`єднаний військовий районний комісаріат м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Так, із заяви вбачається, що заявник просить встановити факт його участі у бойових діях на території Демократичної республіки Афганістан в період строкової військової служби з жовтня 1982 по червень 1984 року.

Заявник вказує, що встановлення зазначеного факту необхідно для отримання статусу учасника бойових дій, оформлення посвідчення учасника бойових дій, та отримання відповідних пільг.

Відповідно до частини першої, пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно з абзацами 1 і 3 пункту 2 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, учасниками бойових дій визнаються учасники бойових дій на території інших країн військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Перелік держав, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Переліком держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що Афганістан віднесено до переліку держав, на території якої в період з квітень 1978 року - грудень 1989 року проходили бойові дії.

Вказаний факт, що підтверджує проведення бойових дій на території інших держав згідно із частиною третьою статті 82 ЦПК України не потребує доказування, так як є загальновідомим.

Проте, у відповідності до вимог чинного законодавства встановлено та визначено порядок щодо встановлення участі в бойових діях.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зокрема, пунктом 2 надані судам роз`яснення про те, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

У листі Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року судам надані роз`яснення про те, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо участі у бойових діях, перебування на фронті, у партизанських загонах тощо.

Оскільки законодавством передбачено інший порядок встановлення факту перебування на території держав де велись бойові дії та встановлення відповідного статусу для осіб, що є учасниками таких подій та вказані ОСОБА_1 обставини не можуть бути встановлені в порядку окремого провадження, оскільки факт який бажає встановити заявник пов`язаний саме з обставинами його участі у бойових діях на території республіки Афганістан для отримання у подальшому статусу ветерана війни, тому у відкритті провадження необхідно відмовити.

І тільки у разі незгоди з рішенням зазначеної комісії, заінтересована особа має право на звернення до суду, але не з заявою про встановлення факту участі у бойових діях, а з позовом про оскарження дій військомату та прийнятого рішення у передбаченому законом порядку.
Оскільки законодавством визначено позасудовий порядок, чим ОСОБА_1 і скористався, який дає змогу особі встановити статус учасника бойових дій, то ця справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Доводи про те, що заявник не проходив службу в Збройних Силах України, а приймав участь в бойових діях на території,республіки Афганістан безпідставні, оскільки законодавством визначено позасудовий порядок вирішення цього питання та передбачено його право на оскарження у судовому порядку саме відповідного протоколу комісії про відмову у встановленні такого факту.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо позовна заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.
Виходячи з наведеного вважаю, що у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України,суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпропетровський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України, Покровсько-Тернівський об`єднаний військовий районний комісаріат м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення.
Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду із зазначеними вимогами в порядку адміністративного судочинства.
Апеляційна скарга на дану ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі вирішення питання без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в Дніпровський апеляційний суд через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: І. Б. Чайкін