ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/1191/19

Головуючий у першій інстанції - Маслюк Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/727/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Лакізи Г.П.,

секретар: Герасименко Ю.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 01 квітня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Величка Анатолія Олександровича,

заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

дата та місце складання повного тексту ухвали: 06 квітня 2019 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просила постанову головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м.Харків ГТУЮ у Харківській області від 14 липня 2016 року про відкриття виконавчого провадження №51625483 скасувати.

Скарга мотивована тим, що у січні 2019 року на її телефон стали поступати дзвінки та смс повідомлення щодо необхідності сплати боргу за кредитним договором. Оскільки вона вважала свої зобов`язання виконаними, то звернулась до ПАТ «Альфа-Банк» для з`ясування питання щодо наявності заборгованості та отримала довідку №08863 від 22 січня 2019 року в якій зазначено, що заборгованості по кредитному договору №700007164 від 19 травня 2008 року, укладеному з ПАТ «Альфа-Банк» вона не має.

Також у січні 2019 року від працівників АТ КБ «ПриватБанк» вона дізналась, що її рахунок приватного підприємця та інші рахунки, що належать їй, арештовані постановою головного державного виконавця міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова Величко А.О. від 26 грудня 2019 року в межах виконавчого провадження №51625483.

З наданих на ознайомлення в виконавчій службі матеріалів, скаржнику стало відомо, що виконавче провадження відкрито постановою від 14 липня 2016 року за виконавчим листом №6-2214/10 від 12 листопада 2010 року, виданим Новозаводським районним судом м.Чернігова, на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський Фінансовий союз» головним державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській обл. Щегульною Г.О., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості по кредитному договору 700007164 в сумі 211023 грн. 13 коп. та судових витрат. Вважає дану постанову про відкриття виконавчого провадження від 14 липня 2016 року та постанову про арешт коштів боржника від 26 грудня 2019 року незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки виконавчий лист №6-2214/10 було видано 12 листопада 2010 року зі строком його пред`явлення до виконання до 21 травня 2013 року, а матеріали справи не містять будь-яких документів щодо причин пропуску встановленого строку; оскаржувана постанова не була доведена до відома ОСОБА_1

Крім того, скаржник зазначила, що нею на виконання вимог рішення третейського суду передано до ПАТ «Альфа-Банк» предмет застави за кредитним договором вартістю 132000 грн. ще до відкриття виконавчого провадження, а копія довіреності від ПАТ «Альфа-Банк», яка міститься в матеріалах виконавчого провадження, завірена самим же представником ОСОБА_2 , що не відповідає вимогам ст.246 ЦК України, ст.62 ЦПК України, які діяли на момент відкриття виконавчого провадження №51625483 від 14 липня 2016 року.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 01 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування постанови головного державного виконавця Жовтневого ВДВС м.Харків Щегульної Г.О. від 17 липня 2016 року про відкриття виконавчого провадження №51625483.

Суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист №6-2214/10 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ «Альфа-Банк» 11 травня 2016 року повертався стягувачу на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», строк переривався пред`явленням до виконання, тому строк не є пропущеним. Державний виконавець Щегульна Г.О., отримавши виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 , з врахуванням положень ст.ст.17, 18, 19, 20, 25 Закону №606-XIV, при вирішенні питання про відкриття провадження дійшла вірного висновку про те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не закінчився та правомірно відкрила виконавче провадження.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що скаржником при поданні скарги було заявлено клопотання про витребування матеріалів ВП по виконанню виконавчого листа №6-2214/10 з дати його видання по 15 травня 2016 року, однак, судом витребувано копії матеріалів виконавчого провадження №51625483, які не є належними та достатніми доказами з яких можна встановити чи пропущено строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання. Скаржником встановлено, що по виконавчому листу №6-2214/10 відкрито два виконавчі провадження №33210381 (відкрите 01 червня 2012 року) та №51625483 (відкрито 14 липня 2016 року). Матеріали ВП №33210381 суду не надані та до архіву не передавались. Тому ОСОБА_1 вважає, що ухвала суду про відкриття провадження у справі постановлена в порушення п.7 ч.2 ст.187 ЦПК України, оскільки не вирішено клопотання та не витребувані докази.

Особа, яка подає апеляційну скаргу зазначає, що судом не встановлена дата початку перебігу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання повторно після закінчення строку, який встановлено ч.2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Факт відсутності будь-яких виконавчих дій у ВП 33210381 в період з 01 червня 2012 року по 01 травня 2016 року не спростовується жодним доказом, наявним в матеріалах справи, тому дане виконавче провадження повинно бути закінчено 01 січня 2013 року, а завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Саме тому, вважає ОСОБА_1 , державний виконавець Щегульна Г.О., отримавши виконавчий лист повторно, повинна була відмовити у відкритті виконавчого провадження.

Також ОСОБА_1 вважає, що у ВП 33210381 державним виконавцем Зубко К.В. винесено постанову про стягнення виконавчого збору 01 травня 2016 року, а відкриваючи ВП державний виконавець Щегульна Г.О. також не діяла у відповідності до закону, оскільки не врахувала передачу автомобіля скаржником в рахунок погашення боргу та відсутність боргу перед АТ «Альфа-Банк».

Особа, яка подала апеляційну скаргу вважає, що судом не було з`ясовано обставини проведення виконавчих дій державним виконавцем Зубко К.В. згідно даних ВП №33210381, які на думку скаржника, є штучними умовами для переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Зазначає, що неправомірні дії державних виконавців ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час проведення виконавчих дій у ВП №33210381 за виконавчим лисом №6-2214/10 в період з 01 червня 2012 року по 11 травня 2016 року не можуть свідчити про переривання строку у виконавчому провадженні, оскільки не породжують права у державного виконавця Щегульної Г.О. для проведення подальших виконавчих дій щодо відкриття ВП №51625483.

ОСОБА_1 не погоджується з висновком суду щодо правомірності довіреності представника банку, поданої у державну виконавчу службу разом з заявою про відкриття виконавчого провадження, оскільки копія довіреності завірена ОСОБА_2 , а в її змісті відсутні будь-які відомості, що останнього наділено повноваженнями завіряти документи довірителя на відповідність їх оригіналам, розписуватись на документах від імені довірителя.

На думку ОСОБА_1 судом не надано оцінку правомірності здійснення будь-яких виконавчих дій , зокрема, винесення постанови про арешт коштів боржника від 26 грудня 2019 року у виконавчому провадженні №51625483 в період з 26 вересня 2016 року по даний час, у зв`язку з фактичним вибуттям сторони у виконавчому провадженні та відсутності заборгованості, так як саме з даної дати банком відступлені права вимоги ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», не перевірено чи має дане відступлення відношення до суми стягнення за виконавчим документом №6-2214/10, чи зменшена сума боргу на вартість автомобіля

Додатково ОСОБА_1 зазначила, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, зокрема суперечності доказів, адже у листі від 13 березня 2019 року за підписом представника банку зазначено, що заборгованість відсутня у зв`язку з відступленням прав вимог, а у довідці, отриманій позичальником у відділення банку зазначено, що ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договорі не має та кредитний договір закрито; не з`ясовано, коли саме виникла зміна назви юридичної особи з ПАТ «Альфа-Банк» на АТ «Альфа-Банк» та відповідно не встановлено факт наявності чи відсутності заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Альфа-Банк» у розмірі 211123 грн. 10 коп.

У наданий судом строк Міжрайонним відділом ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харків Головного ТУЮ у Харківській обл. подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому він просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, залишивши ухвалу суду першої інстанції без змін.

Доводи відзиву зводяться до того, що до відділу ДВС подано представником стягувача ПАТ «Альфа-Банк» заяву про відкриття виконавчого провадження від 02 липня 2016 року, до заяви стягувачем було додано: виконавчий лист по справі №6-2214/10 виданий Новозаводським районним судом м.Чернігова від 12 листопада 2010 року; завірена копія довіреності представника ПАТ «Альфа-Банк». Виконавчий документ було пред`явлено стягувачем повторно, у самому виконавчому листі наявна відмітка про повернення виконавчого документа стягувачу від 11 травня 2016 року, на підставі п.2 ч1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на дату прийняття рішення. Таким чином, посилання ОСОБА_1 щодо закінчення строку для пред`явлення виконавчого документу є безпідставними, а виконавче провадження відкрито у визначеному законом порядку. При цьому державний виконавець звертає увагу, що направив копію ухвали про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 , проте остання не повідомила виконавця про повне чи часткове виконання рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12 листопада 2010 року Новозаводським районним судом м.Чернігова видано виконавчий лист №6-2214/10 на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 20 травня 2010 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №700007164 у сумі - 211023 грн. 13 коп., судові витрати по сплаті третейського збору в сумі 99 грн. 97 коп., а всього 211123 грн. 10 коп. (а.с.28-29, 104).

Зазначений виконавчий документ перебував на примусовому виконанні у державній виконавчій службі в період з 01 червня 2012 року по 11 травня 2016 року, був повернутий стягувачу згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», строк повторного пред`явлення 12 травня 2017 року, що підтверджується відміткою на виконавчому документі та інформацією по виконавчому провадженню №33210381 з єдиного реєстру виконавчих проваджень. За даними АСВП ВП №33210381 завершено, виконавчий лист повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 (67-69).

Представником ПАТ «Альфа-Банк» Пархатським А.В. 11 липня 2016 року подано заяву про відкриття виконавчого провадження до Жовтневого відділу ДВС м.Харків на підставі виконавчого листа, виданого Новозаводським районним судом м.Чернігова по справі №6-2214/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 211123 грн. 10 коп. До заяви долучено виконавчий лист та довіреність представника (а.с.103).

Постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного управління юстиції Щегульною Г.О. від 14 липня 2016 року відкрито виконавче провадження №51625483 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 211123 грн. 10 коп. (а.с.30, 106 зв).

Постановою державного виконавця від 22 серпня 2016 року накладено арешт на майно ОСОБА_1 (а.с.107 зв.) та направлено дану постанову на адресу божника (а.с.107).

Державним реєстратором 25 серпня 2016 року винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31091296 (а.с.108). Даний факт також підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витягом про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с.109-111,112-113,114-115).

Як вбачається із відповіді ДФС України ОСОБА_1 має відкритий рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.116зв).

Постановою головного державного виконавця від 26 серпня 2016 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ОСОБА_1 (а.с.9-10, 119), про що повідомлено сторони виконавчого провадження №51625483 (а.с.117-118).

ОСОБА_1 було викликано до державного виконавця у зв`язку з тим, що вимоги виконавчого документа не виконано (а.с.39, 120).

Згідно листа АТ КБ «Приватбанк» від 08 січня 2019 року на рахунках ОСОБА_1 недостатньо коштів на виконання постанови про погашення 232386 грн. 41 коп. (а.с.123).

Згідно довідки АТ «Альфа-Банк» від 22 січня 2019 року позичальника ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору №700007164 від 19 травня 2008 року отриманому в ПАТ «Альфа-Банк» не має. Кредитний договір закрито (а.с.31). Дана довідка також долучена до матеріалів виконавчого провадження.

Також вбачається, що представник ОСОБА_1 звертався до ДВС з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №51625483 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 31 січня 2019 року (а.с.32), 05 лютого 2019 року, де уточнив, що просить надати можливість ознайомитись з усіма матеріалами виконавчого провадження №51625483 (а.с.34), 15 лютого 2019 року, вважаючи, що йому не надані всі матеріали виконавчого провадження №51625483, просить їх видати повторно (а.с.35), а також 21 лютого 2019 року (а.с.36). На звернення від 15 лютого 2019 року начальником міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харків надано відповідь, що відповідно до Автоматизованої системи виконавчих проваджень на примусовому виконанні перебуває ВП №51625483, яке відкрите 14 липня 2016 року. Зазначено, що з матеріалами ВП №51625483 представник боржника був ознайомлений на підставі поданої заяви на ознайомлення з матеріалами ВП від 31 січня 2019 року, про що наявна відмітка (а.с.37).

Матеріали справи містять копія довіреності ПАТ «Альфа-Банк», якою уповноважено ОСОБА_2 представляти інтереси банку. Також вбачається дана копія завірена самим ОСОБА_2 (а.с.38, 87).

Також в матеріалах справи наявні відомості про виконавче провадження №51625483 з АСВП, дані яких відповідають відомостям по ВП №51625483, наданих державною виконавчою службою (а.с.40).

Згідно ухвали Апеляційного суду Харківської області від 09 січня 2014 року скасовано ухвалу судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 15 жовтня 2013 року в частині відмови у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк» про зміну умов та розірвання кредитного договору від 19 травня 2010 року (а.с.41).

З акту приймання-передачі автомобіля від 10 березня 2011 року вбачається, що ОСОБА_1 передала довіреній особі ОСОБА_6 , яку уповноважила довіреністю (а.с.44), автомобіль Skoda Octavia A5 (а.с.42) та нотаріально погодилась на продаж автомобіля за суму 13200 грн., що є еквівалентом 16600 доларів США (а.с.43).

Виконавчою службою 26 лютого 2019 року повідомлено ОСОБА_1 та її представника, що виконавчий лист №6-2214/10 пред`явлено стягувачем ПАТ «Альфа-Банк» до примусового виконання повторно, засобами поштового зв`язку 07 липня 2016 року, а за даними АСВП даний виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у державного виконавця Жовтневого відділу ДВС м.Харків Головного ТУЮ у Харківській обл. Зубко К.В. (ВП №33210381) (а.с.63).

Представник ОСОБА_1 звернувся до ДВС 06 березня 2019 року з заявою про ознайомлення з ВП №33210381 (а.с.64)

Постановою старшого державного виконавця від 12 липня 2017 року ВП №51625483 передано Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харків (а.с.150-151), а постановою головного державного виконавця Міжрайонного відділу від 07 серпня 2017 року виконавче провадження прийнято (а.с.152-153).

Представник стягувача повідомив 13 березня 2019 року державну виконавчу службу, що заборгованість за кредитним договором №700007164 від 19 травня 2008 року ОСОБА_1 перед АТ «Альфа-Банк» була відступлена на підставі договору факторингу 26 вересня 2016 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (а.с.139).

В ч.4 ст.10 ЦПК України і ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах: «Ромашов проти України», «Дубенко проти України» вказував на те, що ефективний доступ до суду включає право на своєчасне виконання судового рішення, і що виконання судового рішення слід розглядати як невід`ємну складову судочинства, як цього вимагають приписи ст.6 Конвенції захист прав людини і основоположних свобод.

У рішеннях «Шмалько проти України», «Савицький проти України» та «Глоба проти України» ЄСПЛ зазначав, що гарантоване ст.6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який був чинним на час видачі виконавчого листа, передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02 червня 2016 року визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно ч.1 ст.12 даного Закону в редакції, яка діяла на час постановлення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Тобто, стягувач, отримуючи постанову про повернення виконавчого документа, подав заяву про примусове виконання виконавчого листа у справі №6-2214/10 з додержанням строку, встановленого ст.22 Закону України «Про виконавче провадження», діючого на той час, з врахуванням його переривання, а тому державним виконавцем правомірно прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02 червня 2016 року визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Таких висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 01 листопада 2018 року у справі № 161/1932/17, провадження №61-30169св18.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що вперше виконавчий лист перебував на виконанні з 01 червня 2012 року по 11 травня 2016 року та був повернутий стягувачу згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», строк повторного пред`явлення 12 травня 2017 року, що підтверджується відміткою на виконавчому документі та не спростовано скаржником. Тобто, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання переривався.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг цього строку поновлюється, тобто починається саме новий строк пред`явлення до виконання, тривалість якого встановлена законом на момент видачі виконавчого документу, та не змінюється шляхом зарахування часу, що минув до переривання строку.

Доводи апеляційної скарги, що судом не було витребувано матеріали виконавчого провадження з саме з дати видачі виконавчого листа №6-2214/10 з по 15 травня 2016 року, яке не було задоволено не спростовують вірну по суті ухвалу суду першої інстанції. Матеріали справи містять копію даних ВП-спецрозділ, з якої можливо встановити рух виконавчого провадження 33210381, а доводи апеляційної скарги, що дане виконавче провадження мало бути завершено після 6 місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 оскаржує не ухвалу про відкриття виконавчого провадження №33210381, чи будь-які інші дії державних виконавців у даному провадженні, а постанову про відкриття виконавчого провадження №51625483. В самому ж ВП №33210381 зазначено, що саме 11 травня 2016 року виконавчий документ повернутий стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника, також посилання зазначені у виконавчому листі та дані обставини не спростовані скаржником.

Посилання ОСОБА_1 , що у ВП 33210381 державним виконавцем Зубко К.В. винесено постанову про стягнення виконавчого збору 01 травня 2016 року, а відкриваючи ВП державний виконавець Щегульна Г. також не діяла у відповідності до закону, не заслуговують на увагу, оскільки дії державних виконавців щодо стягнення виконавчого збору можуть бути оскаржені у визначеному Законом порядку до адміністративного суду.

Доводи апеляційної скарги, що судом не було з`ясовано обставини проведення виконавчих дій державним виконавцем Зубко К.В. згідно даних ВП №33210381, не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки суд повторно звертає увагу скаржника, що нею подано скаргу на дії державного виконавця, які полягають у відкритті виконавчого провадження №51625483.

Доводи апеляційної скарги, щодо неправомірності довіреності представника банку, не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки самою довіреністю ОСОБА_2 уповноважено виконувати всі інші дії, що пов`язані з виконанням повноважень наданих довіреністю, зокрема щодо подання заяви про примусове виконання рішення суду.

Доводи ОСОБА_1 , що судом не надано оцінку правомірності здійснення будь-яких виконавчих дій , зокрема, винесення постанови про арешт коштів боржника від 26 грудня 2019 року у виконавчому провадженні №51625483 в період з 26 вересня 2016 року по даний час у зв`язку з фактичним вибуттям сторони у виконавчому провадженні та відсутності заборгованості, не можуть бути підставою для скасування постанови головного державного виконавця від 14 липня 2016 року про відкриття виконавчого провадження №51625483. Дані дії були проведені після відкриття провадження.

Апеляційний суд звертає увагу скаржника, що до ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження лише у разі: пропуску встановленого строку проявлення документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у ст.17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; пред`явлення виконавчого документа до органу ДВС не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст.18 цього Закону; якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; наявності інших, передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

За таких обставин оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1

Інші доводи наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування вірного по суті рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки доказів. Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Заперечення позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу є слушними і такими, що судом апеляційної інстанції приймаються у повному обсязі.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому, відповідно до положень ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 01 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 31 травня 2019 року.

Головуючий: Судді: