Справа № 201/3623/19
Провадження № 2/201/2043/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» про стягнення ненарахованої та недоплаченої суми стипендії, інфляційних втрат і трьох відсотків річних,

ВСТАНОВИЛА :

27.03.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» про стягнення ненарахованої та недоплаченої суми стипендії, інфляційних втрат і трьох відсотків річних. (а.с.№ 3-4)

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 02.04.2019р. було відкрито провадження по справі та у відповідності до положень ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) (а.с.№ 12).

В обґрунтування позовних вимог, позивач в позовній заяві посилався на те, що він з 01.06.2014р. по червень 2018р. (включно) навчався в ДВНЗ «Національний гірничий університет», який в грудні 2017р. було перейменовано в Національний технічний університет «Дніпровська Політехніка». До вищого навчального закладу позивач був зарахований на пільгових умовах за рахунок державного бюджету згідно Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці , як дитина шахтаря, який має стаж підземної роботи більше 15 років. Позивач зазначає, що відповідно до положень ст.5 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" під час навчання мав право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб, проте за період навчання з вересня 2014р. по травень 2015р. йому нараховувалася та сплачувалася стипендія в розмірі 861,40 грн., починаючи з червня 2015р. позивач не отримував стипендії і як йому було роз`яснено (в усній формі) юристом університету, що при призначенні стипендії, вищі навчальні заклади керуються діючим Порядком призначення і виплати стипендії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2004р. № 882 «Питання стипендіального забезпечення», яким передбачена виплата стипендій (соціальних чи академічних) особам, батьки яких є шахтарями та мають стаж підземної роботи не менш як 15 років у підвищеному розмірі і тому університет не буде виплачувати стипендію в розмірі прожиткового мінімуму ні зараз, ні в подальшому, стипендія призначається та сплачується за результатами навчання. Після закінчення навчання і у зв`язку з необхідністю оформлення соціальної допомоги (субсидії) позивач звернувся до керівництва університету про надання довідки про отримані доходи за період навчання, яку позивач отримав в вересні 2018р. Як зазначає позивач, при отриманні довідки про доходи, йому було рекомендовано звернутися до фахівців права стосовно роз`яснення йому права на виплату стипендії в розмірі прожиткового мінімуму за весь період навчання, як дитині шахтаря батько якої має підземний стаж роботи більше 15 років. Отже, про відповідне порушення свого права на отримання соціальної стипендії позивач дізнався лише коли отримав довідку про доходи з зазначенням виплаченого розміру стипендії за період навчання. Просив суд стягнути з відповідача на його користь суму недонарахованої та недоплаченої стипендії за період з вересня 2014р. по червень 2018р. в розмірі 53799,40 грн., а також за період з вересня 2014р. по червень 2018р. станом на 01.03.2019р. суму інфляційних втрат в розмірі 17511,72 грн. і три відсотки річних за відповідний період в сумі 4846,37 грн., а загалом 76157,49 грн., та понесені судові витрати в розмірі 768,40 грн.

26.04.2019р. до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву (а.с.№15-17) за підписом ректора ВНЗ Півняка Г .Г ., виходячи зі змісту якого, відповідачем не заперечуються обставини вступу позивача до ВНЗ на пільгових умовах та наявності у нього права на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб згідно до ст.5 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці. Проте відповідач просив суд застосувати до позовних вимог ОСОБА_1 строки позовної давності, враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом 27.03.2019р., проте про своє порушене права дізнався значно раніше, ніж зазначає в позовній заяві, оскільки ще з червня 2015р., отримуючи стипендію на картку ПАТ КБ «ПриватБанк» вже володів інформацією щодо розміру стипендії, який йому виплачувався. Як зазначає позивач в позовній заяві, ще в червні 2015р. він звернувся за роз`ясненнями до юриста університету щодо розміру свого стипендіального забезпечення, і в подальшому, коли набув повноліття, мав можливість звернутися до суду, однак цим правом не скористався. Враховуючи, що з позовом позивач звернувся 27.03.2019р., позивач має право просить суд стягнути з відповідача лише кошти за період з 27.03.2016р. з урахуванням трирічного строку позовної давності. Також на думку відповідача, позивачу необхідно відмовити в стягнення інфляційних втрат, починаючи з моменту закінчення університету, оскільки відносини з ним припинилися після закінчення навчання - 30.06.2018р. Згідно розрахунку університету, різниця між фактично виплаченою стипендією та прожитковим мінімумом з урахуванням індексу інфляційних втрат за період з 01.03.2016р. по 30.06.2018р. складає 47030,39 грн., який представник відповідача просив врахувати під час розгляду справи.

14.05.2019р. до суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій позивач стосовно заяви відповідача про застосування строків позовної давності зазначив проте, що про недоплату стипендії в розмірі, який визначено Законом України «Про підвищення престижності шахтарської правці», він дізнався після закінчення навчання та звернення до закладу із запитом про надання довідки про доходи, про що він зазначав в позовній заяві, просив суд врахувати дані пояснення та у випадку пропущення ним строку звернення до суду поновити його як такий, що пропущений з поважних причин (а.с. №54).

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч.2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014р. (в редакції яка діяла у період навчання позивача у ВНЗ) особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" (в редакції 05.12.2012р., яка діяла на момент вступу позивача до ВНЗ), шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Як вбачається з довідки ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» від 24.09.2018р. №684, батько позивача ОСОБА_2 працює у ВСП «Шахтоуправління Тернівське» з 24.09.2001р. по теперішній час. Стаж у вугільній промисловості на підземних роботах з повним робочим днем у шахті складає 22 роки 01 місяць (а.с. № 7).

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 у період з вересня 2014р. по червень 2018р. навчався ДВНЗ «Національний гірничий університет», який в грудні 2017р. було перейменовано в Національний технічний університет «Дніпровська Політехніка». До вищого навчального закладу позивач був зарахований на пільгових умовах за рахунок державного бюджету згідно Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці , як дитина шахтаря, який має стаж підземної роботи більше 15 років.

При винесенні рішення враховується, що зі змісту відзиву на позов вбачається, що відповідачем не заперечуються обставини зарахування позивача на пільгових умовах до ВНЗ, період його навчання та наявність у позивача права на отримання соціальної стипендії, а отже їх слід вважати такими, що визнані сторонами та не підлягають доказуванню згідно до ст. 82 ЦПК України.

Враховуючи положення ч.2 ст.62 Закону України "Про вищу освіту" від 01.07.2014р. №1556-VII (з наступними змінами та доповненнями) та положення ч.1 ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (в редакції, що діяла на момент вступу позивача до ВНЗ) приходжу до висновку, що позивач зі вступу до вищого навчального закладу мав право на отримання стипендії саме у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналогічний правовий висновок міститься у ряді постанов Верховного Суду України, а саме, у постановах від 01.06.2016р. №6-929цс16 та 6-1044цс16, у постанові від 13.04.2016р. по справі №6-2981цс16.

Відповідно до ст.ст. 22, 6 Конституції України, право на отримання соціальної стипендії в даному випадку, встановлене Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

У відзиві на позов було зроблено заяву про застосування судом строків позовної давності

Вирішуючи позовні вимоги в частині визначення періоду, за який має бути стягнута з відповідача на користь позивача недоплачена стипендія з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, встановлено, що позивач заявив вимоги в межах строку позовної давності виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 4 ст.261 ЦК України передбачено, що у разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 5 ст.267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

З пояснень позивача викладених в позовній заяві вбачається, що він дізнався про недоплату стипендії після закінчення навчання та звернення до закладу із запитом про надання довідки про виплачену йому стипендії, яка датована 07.09.2018р. (а.с. №8-9), з якої видно, що стипендія університетом сплачувалась не в повному обсязі.

Вказане свідчить про те, що лише 07.09.2018р. позивач дізнався про порушення його права, а тому перебіг позовної давності повинен починатися із зазначеної дати і, таким чином, строк позовної давності вважається не пропущеним.

Відповідачем будь-яких належних доказів на спростування даних обставин надано не було, отже приходжу до висновку, що саме після отримання довідки, позивач довідався про порушене право, а тому перебігу строк у позовної давності по пред`явленню позову повинен обчислюватися з 07.09.2018р.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, а з огляду на те, що на день винесення рішення редакція ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не виключена із Закону, то позивач має право на призначення їй стипендії у розмірі, визначеному Законом.

З урахуванням викладеного, вважаю за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі та стягнути з НТУ «Дніпровська політехніка» заборгованість по невиплаченій стипендії за період з вересня 2014р. по червень 2018р. включно.

Оскільки відповідачем розрахунок позивача щодо розміру заборгованості по невиплаченій стипендії заперечувався лише виходячи з періоду нарахування (відповідач здійснив розрахунок за період з 01 березня 2016р. по 30 червня 2018р. з урахуванням заяви про застосування строків позовної давності), при винесенні рішення слід керуватися наданими позивачем розрахунком заборгованості, довідкою про його доходи, які містять інформацію щодо предмета спору, з тих підстав, що строки позовної давності до вимог позивача при винесенні рішення не застосовуються.

Згідно довідки про розмір доходів №285 від 07.09.2018р. (а.с. № 8-9) за період з вересня 2014р. по червень 2018р. (включно) ОСОБА_1 була нарахована стипендія в сумі 14112,60 грн., що підтверджує те, що відповідачем за відповідний період виплачувалася стипендія в меншому розмірі, ніж встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб за даний період.

Розміри прожиткового мінімуму відповідно до Закону України «Про Державний бюджет» для працездатних осіб змінювалися наступним чином: з січня 2014р. по серпень 2015р. включно -1218грн., з вересня 2015р. - 1378 грн.; з січня 2016р. - 1378 грн., з травня 2016р. по листопад 2016 р. - 1450 грн., з грудня 2016р. - квітень - 1600 грн., з травня 2016р. по листопад 2017р. - 1684 грн., з грудня 2017р. по червень 2018р. включно - 1762 грн.

Таким чином, сума недоплаченої стипендії відповідно до розрахунку позивача, з яким слід погодитись, за період з вересня 2014р. по червень 2018р. (включно) складає 53799,40 грн. (а.с. № 10).

Згідно зі ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ч.1 ст.2 «Про індексацію грошових доходів населення» стипендії відносяться до об`єктів, що підлягають індексації.

При вирішенні справи перевірено розрахунок позивача та встановлено, що вихідні суми заборгованості по стипендії та індекси інфляції застосовано правильно, отже, сума інфляційних втрат, з яким також слід погодитися, за період з вересня 2014р. по червень 2018р.( включно) станом на 01.03.2019р. складає 17511,72 грн.

Згідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума 3% річних відповідно до розрахунку позивача, з яким суд погоджується, за вказаний період складає 4846,37 грн.

Таким чином, загальна сума ненарахованої та невиплаченої стипендії, разом з інфляційними втратами та 3% річних складає 76157,49 грн.

Отже, підводячи підсумок, вважаю за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі на загальну суму 76157,49 грн., оскільки останні є законними та обґрунтованими.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі, не меншому ніж 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 768 грн. 40 коп., слід стягнути з відповідача на користь позивача (а.с. № 2).

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст.62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014р. № 1556-VII, ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-VI , Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», правовими висновками Верховного Суду України, які викладені у постановах від 01.06.2016р. у справі №6-929цс16 та 6-1044цс16 та від 13.04.2016р. у справі №6-2981цс16, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 141, 259, 263-265, ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суддя,

В И Р І Ш И Л А:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» про стягнення ненарахованої та недоплаченої суми стипендії, інфляційних втрат і трьох відсотків річних - задовольнити.

Стягнути з Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» на користь ОСОБА_1 суму заборгованості по соціальній стипендії з урахуванням інфляційних втрат і трьох відсотків річних за період з вересня 2014р. по червень 2018р. (включно) в розмірі 76157 грн. 49 коп.

Стягнути з Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн.40коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.