ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1286/17 Номер провадження 22-ц/814/1539/19Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2019 рокум. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Бутенко С.Б., Хіль Л.М.,

За участю секретаря судового засідання: Дикань Д.І.

Представника ОСОБА_1 адвоката Пономаренко В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: територіальна громада міста в особі Полтавської міської ради, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Медведева Валентина Іванівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем за законом,
зустрічним позовом ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третіх осіб: територіальна громада міста в особі Полтавської міської ради, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Медведева Валентина Іванівна, про встановлення факту родинних відносин, визнання спадкоємцем третьої черги та визнання права власності на майно в порядку спадкування
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Блажко О.І.., -

В С Т А Н О В И В:
короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:
17 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем за законом.
У позові прохала: встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 2009 року по день смерті останньої. Також просила визнати відповідно до ст. 1264 ЦК України її спадкоємцем четвертої черги.
Підстави позову вмотивовувала тим, що приблизно у 1966-1967 роках вона познайомилася з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З часу знайомства у них склалися дружні стосунки. Вони працювали на одному підприємстві Полтавському заводі «Лтава». Спілкувалися як на роботі, так і за її межами, разом проводили вихідні, їздили у відпуску відпочивати на море. У 1983 році ОСОБА_2 вийшла заміж, народила сина ОСОБА_5 фактично увесь свій вільний час проводила з нею, допомагала доглядати за дитиною, залишалася з ним, коли потрібно було відлучитися. Особисте життя у самої ОСОБА_4 не склалося, сім`ї вона не створила і майже все життя прожила одна, спілкуючись з ОСОБА_2 та родиною останньої. ОСОБА_4 мешкала у приватизованій однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Приблизно в середині 2009 року ОСОБА_4 попросила позивача та чоловіка позивача надати їй можливість проживати разом з ними, оскільки на той час їй вже виповнилося 60 років. Вони з чоловіком проживали у двокімнатній квартирі, для ОСОБА_4 виділили окрему кімнату, у якій вона і проживала фактично до смерті. ОСОБА_4 отримувала пенсію, частину якої віддавала ОСОБА_2 для побутових потреб. З загального бюджету купувалися ліки, продукти харчування, одяг, взуття. Позивач доглядала за останньою у період загострення хвороб, вдома та коли ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. На день смерті ОСОБА_4 була самотньою особою, за якою вона, ОСОБА_2 , здійснювала постійний догляд, як за членом сім`ї. Після смерті, з допомогою сина, здійснила поховання.
Після смерті ОСОБА_4 залишилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
В квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Полтавського МНО Дробітько В.В., у прийняття якої їй було відмовлено з тих підстав, що вона не являється спадкоємцем за законом, заповіту спадкодавець не складав, а факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю має встановити суд. В грудні 2016 року позивачу стало відомо про те, що ОСОБА_1 , яка представляється двоюрідною сестрою ОСОБА_4 , також претендує на визнання факту родинних відносин та визнання за нею права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вказує на те, що їй відомо, що ОСОБА_1 виїхала з України на постійне місце проживання до Ізраїлю у 90 роках минулого століття і до грудня 2015 року не приїздила на Україну, внаслідок чого ніяким чином не можу бути особою, яка постійно проживала однією сім`єю зі спадкодавцем.
Також позивач вказувала на те, що приблизно з 2005 року, ОСОБА_4 стала на облік у БО «Полтавській єврейській фонд «Хесед Нефеш». БО «Полтавській єврейській фонд «Хесед Нефеш» надавав померлій грошову допомогу як члену цієї організації, також, ця організація надавала пакетик із ліками для неї, коли вона знаходилась в лікарні. БО «Полтавській єврейській фонд «Хесед Нефеш» надав представнику ОСОБА_1 довідку № 116 від 26.12.2016, до якої долучено анкету ОСОБА_6 де зазначено в графі «Родичі, проживаючі спільно, або інші контактні особи» - ОСОБА_1 та контактні телефони: українського оператора мобільного зв`язку «Київстар»: . Інни - доньки ОСОБА_1 , ОСОБА_7 - її чоловіка, які проживали весь час на території Ізраїлю, і не мали ні якого відношення до життя ОСОБА_4 .
В 2012 році ОСОБА_4 придбала за свій кошт через БО «Полтавській єврейській фонд «Хесед Нефеш» екскурсійну подорож в Ізраїль. Вона повідомила, що користуючись нагодою вона зустрінеться зі своїми далекими родичами ОСОБА_8 та ОСОБА_1 . Остання не запрошувала безпосередньо свою сестру ОСОБА_4 в Ізраїль, не оплачувала їй подорож, і взагалі ніяким чином за нею не піклувалася, не надсилала будь-яку фінансову допомогу, навіть жодного разу не привітала її з днем народження, не приймала участь у її похоронах. ОСОБА_4 більше була прив`язана до інших своїх родичів, які проживали в США, з ними вона спілкувалась за допомогою програми «скайп» та прохала свою сусідку ОСОБА_9 надати можливість спілкуватися із родичами в США.

16 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, визнання спадкоємцем третьої черги та визнання права власності на майно в порядку спадкування.
Прохала суд: встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є братом ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донькою якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також просила визнати її спадкоємцем третьої черги за законом в порядку приписів ст.ст. 1263, 1265, 1266 ЦК України після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати за нею право власності на садкове майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 .

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 березня 2019 року у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем за законом відмовлено.

Позовну заяву ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, визнання спадкоємцем третьої черги та визнання права власності на майно в порядку спадкування задоволено.

Встановлено факт родинних відносин, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є братом ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донькою якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 спадкоємцем третьої черги за законом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_3 в корпусі 4 та в цілому складається з: 1-а кімната (2), площею 17,3 кв.м., коридору (1), площею 3,6 кв.м., кладової (з), площею 0,5 кв.м., кухні (4), площею 8,4 кв.м., вбиральні (5), площею 1 кв.м., ванної (6), площею 2,6 кв.м., балкона, площею 0,9 кв.м., загальною площею 34,3 кв.м.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3 797 гривень 40 копійок.

Судові витрати у розмірі 640 гривень віднесено на користь держави.

короткий зміст вимог апеляційної скарги :
З рішенням не погодилася позивач ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені нею позовні вимоги, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу :
Вказує на те, що суд невірно надав оцінку доказам, наданим нею у підтвердження спільного факту спільного проживання з ОСОБА_4 .

Заперечує роти доведеності факту родинних відносин між батьком ОСОБА_12 ОСОБА_11 та батьком ОСОБА_4 ОСОБА_10 .

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:
Представник ОСОБА_1 адвокат Пономаренко В.В. надала відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Померла з ІНФОРМАЦІЯ_5 мала зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .
Даний факт підтверджується копією паспорта на ім`я ОСОБА_4 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 26 березня 1996 року (т.1 а.с.28-29).
Після смерті останньої між сторонами виник спір з приводу успадкування майна, а саме: квартири, що належала ОСОБА_4 на праві власності.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з доведеності факту її родинних відносин зі спадкодавцем ОСОБА_4 та наявності підстав для визнання її сподкоємцем третьої черги і, як наслідок визнання права власності на спадкове майно.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції відмовив з підстав недоведеності факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім`єю.

Апеляційний суд, вирішуючи питання обґрунтованості таких висновків суду першої інстанції, виходить з наступного.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

Спірні правовідносини врегульовуються нормами Цивільного кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 була підопічною БО «Полтавський єврейський фонд «Хесед Нефеш» з 07 квітня 2005 року. Мала соціальний статус як одинока з вказаними контактними особами в особовій анкеті ОСОБА_1 . Проживала за адресою: АДРЕСА_1 . За видом рухливості мала статус ходяча. До 26 березня 2012 року працювала. Отримувала послуги по програмі «Магазин» та побутовий ремонт. Приймала активну участь в клубних програмах Хеседу. Кожного тижня відвідувала жіночі збори. Отримувала матеріальну допомогу в лікарні від Фонду. Соціальний працівник який відвідував її в лікарні від Фонду доставляла медикаменти. Ніколи не вказувала та не згадувала, що проживала однією з якимись особами (т.2 а.с.81, 82).
Вказані обставини підтверджуються інформацією, наданою БО «Полтавський єврейський фонд «Хесед Нефеш» у листі вих.№116 від 26 грудня 2016 року.
Із копії лікарського свідоцтва про смерть №1336 від 09 листопада 2015 року вбачається, що: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Місце проживання померлого: АДРЕСА_1 . Смерть настала у стаціонарі онкодиспансера. Причина смерті атеросклеротична хвороба серця, гостра серцево-судинна недостатність (т.1 а.с.7, 8).
Після смерті ОСОБА_4 , прокурором прокуратури Октябрського району м.Полтава було дозволено, керуючись ст.238 КПК України, видачу трупа ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 26 березня 1996 (причина смерті згідно лікарського свідоцтва про смерть №1336 від 09.11.2015: атеросклеротична хвороба серця, гостра серцево-судинна недостатність) ОСОБА_13 , після судово-медичного розтину трупа та отримання біологічних зразків для проведення гістологічних та інших біологічних судово-медичних досліджень (т.1 а.с.11).
Вирішуючи питання доведеності факту родинних відносин ОСОБА_1 з ОСОБА_4 , суд першої інстанції правомірно взяв до уваги наступні докази, надав їм належну оцінку.
Так, із копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Полтавським міським ВРАГС Полтавського ОУЮ 15.01.2002 року встановлено, що ОСОБА_4 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 в м.Полтава. Батьки : ОСОБА_10 , єврей, мати ОСОБА_14 - еврейка (т.1 а.с.50).
ОСОБА_15 є донькою ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , які на час відкриття спадщини померли.
Батьк ОСОБА_15 був військовослужбовцем і проходив службу у військовій частині в м. Полтаві № НОМЕР_4 .
З військового квита ОСОБА_10 вбачається, що він народився в м. Крумки Крупського району Мінської області.
Судом встановлено, що 13 серпня 1938 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_16 був зареєстрований шлюб (свідоцтво про реєстрацію шлюбу, виданий повторно бюро ЗАГС м. Казань), від якого ІНФОРМАЦІЯ_8 народилася ОСОБА_12 . У подальшому 18 червня 1964 року ОСОБА_17 змінила своє ім`я з ОСОБА_18 на ОСОБА_19 .
З особового листка відділу кадрів Треста «Дальстальконструкція» вбачається, що ОСОБА_11 , батько ОСОБА_1 , працював інженером виробничого відділу в м. Крупки, Крупського району Мінської області, як і батько померлої ОСОБА_15 - ОСОБА_10 .
ІНФОРМАЦІЯ_9 у віці 68 років батько ОСОБА_1 помер в м. Комсомольськ Хабаровської області.
У відповіді на запит Відділу реєстрації актів громадянського стану ГТУЮ в Полтавській області з архіву ГУЮ Республіки Білорусь зазначено, що актові записи про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ,- відсутні. Перевірка вказаних даних проводилася по відновленим даним, починаючи з 1944 року.
Свідоцтво про народження батька ОСОБА_4 ОСОБА_10 , зникло із квартири померлої. Свідоцтво про народження батька ОСОБА_1 ОСОБА_11 не збереглося.
Із досліджених в судовому засіданні фотокарток вбачається, що родини ОСОБА_10 , дядька ОСОБА_4 , і рідного брата ОСОБА_20 , який є батьком ОСОБА_1 завжди спілкувалися між собою, вели сімейну переписку, вітали зі святами, дарували сімейні фото на згадку про життя кожної родини.
ОСОБА_1 надано фотокартки родини ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , спільні фото батька позивача та сім`ї ОСОБА_4 , а також її спільні фото з сестрою ОСОБА_21 , коли вона приїздила до неї в Ізраїль, сімейні фотокартки всієї родини ОСОБА_22 , трьох братів та сестри, їх діда та баби, а також фото Єлизавети із батьком та матір`ю і її братом. Вказані фото мають також і підписи, із яких вбачається кому і коли вони були адресовані. В архіві сім`ї також зберіглася листівка, якою батько позивачки ОСОБА_1 на день 8-го березня вітав ОСОБА_21 та ОСОБА_14 , матір померлої.
З урахуванням викладеного, надавши оцінку наданим сторонами доказам, суд обгрунтовано дійшов висновку про доведеність факту родинних відносин ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а саме: що вони були рідними братами.
Звідси, апеляційний суд вважає правомірними висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині встановлення факту її родинних правовідносин з померлою ОСОБА_21 .

Далі, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 , належить на праві власності покійній ОСОБА_15 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане відділом приватизації житла від 30 липня 1993 року (т.1 а.с.20-24).
Із зібраних документів та пояснень свідків судом встановлено, що з 03 липня 1987 року по день смерті ОСОБА_4 проживала сама за адресою: АДРЕСА_1 .

Із фотокарток вбачається, що з самого молодого свого життя ОСОБА_4 , вела активний образ життя, постійно десь їздила, підтримувала стосунки з різними людьми, в неї було багато подруг і просто знайомих, в тому числі відповідачка ОСОБА_2 (т.2 а.с.99-116).
Належних доказів у підтвердження спільного проживання ОСОБА_2 з померлою ОСОБА_15 однією сім`єю, ведення спільного бюджету, побуту, позивач суду не надала.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.
Статтями 1263, 1265, 1266 ЦК України, до третьої черги спадкоємців за законом відносяться рідні дядько та тітка спадкодавця, а до п`ятої черги інші родичі спадкодавця, в тому числі двоюрідні брати та сестри. Разом з тим, двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та спадкодавицею ОСОБА_15 , суд дійшов правильного висновку про задоволення позову в цій частині.
Як зазначалося вище, порядок черговості спадкоємців визначається цивільним законом. Внаслідок цього, позовні вимоги про визнання ОСОБА_23 спадкоємцем третьої черги за законом не відповідає вимогам ст. 16 ЦПК України та виходить за межі способу захисту порушених прав.
Спір між сторонами про черговість спадкування відсутній. За наявності факту родинних відносин , ОСОБА_24 автоматично , згідно з вимогами закону визнається спадкоємицею третьої черги.

З матеріалів справи вбачається, що 16 грудня 2015 року, тобто в межах строку на прийняття спадщини, ОСОБА_1 звернулася до ПН Полтавського МНО ОСОБА_25 із заявою про прийняття спадщини за законом. В цей же день була заведена спадкова справа за №26/2015. Згідно витягів із Спадкового Реєстру, Реєстру заповітів, Реєстру обтяжень нерухомого майна, наданого нотаріусом ОСОБА_25 крім позивача ОСОБА_1 , ніхто не звертався із заявою про прийняття спадщини, спадкове майно не перебуває в обтяженні, будь-які заповіти від імені спадкодавця ОСОБА_4 на інших осіб відсутні.
07 липня 2016 року постановою ПН Полтавського МНО ОСОБА_25 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно (квартиру) після померлої ОСОБА_4 , в зв`язку з тим, що спадкоємицею не надано правовстановлюючих документів на квартиру та документів, що підтверджують родинний зв`язок із померлою.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що у спадкоємця ОСОБА_1 відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме: квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Пленум ВСУ у постанові №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
Відсутність у сторони правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює факт отримання свідоцтва на спадщину у нотаріуса.
З огляду на це, висновки місцевого суду в цій частині є цілком обґрунтованими та правомірними.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).,(Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до вимог ч.1, 5, 6 ст. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам, на які посилалася позивач ОСОБА_2 та оцінку запереченням відповідача за її позовом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

З наданих ОСОБА_2 доказів: фотографій, копій документів, вбачається лише те, що позивач перебувала у тісних, дружніх стосунках з померлою ОСОБА_15 .. Факт здійснення поховання та виключно пояснення позивача і її сина також не можуть бути визнані належним доказом підтвердження існування за часів життя спадкодавиці спільного побуту, бюджету, прав та обов`язків, з наявністю яких можна зробити висновок про проживання осіб однією сім`єю.

Заперечення апелянта в частині необґрунтованості висновку суду першої інстанції щодо встановлення факту родинних відносин мж ОСОБА_23 та ОСОБА_15 спростовані апеляційним судом вище.

Крім того, за наявності існування спадкоємців третьої черги, встановлення факту проживання однією сім`єю, для ОСОБА_2 , яка претендує на спадщину, як спадкоємець четвертої черги, не породжує виникнення цивільних права та обов`язків.
Така правова позиція простежується в у роз`ясненнях Пленуму ВСУ у Постанові № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (п. 7.)

чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;
Внаслідок відсутності у ОСОБА_1 можливості в нотаріальному порядку прийняти та оформити право спадщини після померлої її двоюрідної сестри ОСОБА_15 , права позивача за об`єднаним позовом були порушені та підлягають захисту в судовому порядку.

ОСОБА_2 не довела належним чином заявлених нею позовних вимог, не надана достатньо доказів у їх підтвердження.

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;
Відповідно до п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 березня 2019 року в частині задоволених задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_1 спадкоємцем третьої черги за законом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Враховуючи висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , судові витрати апелянта за розгляд справи в суді апеляційної інстанції з урахуванням норм ст. 141 ЦПК України не підлягають компенсації за рахунок відповідача.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 березня 2019 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_1 спадкоємцем третьої черги за законом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалити нове рішення в цій частині.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання спадкоємцем третьої черги за законом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовити.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя : П.С. Абрамов

Судді: С.Б. Бутенко Л.М. Хіль