КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 756/9704/13-ц Апеляційне провадження № 22-ц/824/6659/2019Головуючий у суді першої інстанції - Белоконна І.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019року Київський апеляційний суд ускладі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 грудня 2013 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2013 рокуПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 07.11.2006 між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № DNH4KP88460182про надання кредиту у розмірі 6 025,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач не належним чином виконував свої зобов'язання за вище вказаним кредитним договором, внаслідок чого станом на 13.06.2013 утворилась заборгованість у розмірі 83 638,16 грн, яка складається з наступного: 6 025,50 грн. - заборгованість за кредитом; 27 237,17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 45 916,53 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, та штрафи передбачені п. 2.4.5.5 умов та правил надання банківських послуг; 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина); 3958,96 грн. - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Оболонськогорайонного суду м. Києва від 03.12.2013позов задоволено частково.Стягнуто з ОСОБА_4, на користь ПАТ КБ«ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором від 07.11.2006 в розмірі 43 747,13 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати в розмірі 437, 47 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. (а.с. 54-57).

Не погоджуючись із заочним рішенням ОСОБА_4 27.11.2018 подано заяву про перегляд заочного рішення. Подану заяву мотивовано тим, що про ухвалення заочного рішення відповідачу було не відомо, в судовому засіданні присутньою не була. Про ухвалення заочного рішення стало відомо лише 07.11.2018, після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2018 за заявою ПАТ КБ "ПриватБанк". Зазначала, що судом не було враховано те, що позивачем було пропущено строки позовної давності (а.с. 69-74).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.02.2019 заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. Судове рішення мотивовано тим, що відповідачем не надано жодних доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи. Неналежне повідомлення відповідача та неможливість своєчасного подання заяви про застосування пропуску строків позовної давності не свідчать про передчасність рішення суду. З урахуванням вище наведеного суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність поданої заяви (а.с. 116-116 зв.).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову. Зазначає, що позивачем були пропущені строки позовної давності для пред?явлення позовних вимог, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11.04.2019 відкрито провадження у справі (а.с. 139-140).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.04.2019 призначено справу до розгляду в порядку письмового провадженя (а.с. 143).

Справу розглянуто в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 07.11.2006 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 6 025,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Способом погашення кредиту було обрано щомісячний перерахунок суми у розмірі 258,35 грн.

Відповідно до п.п.3.2.2, 3.2.3, 4.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний погасити кредит у порядку та у строки відповідно до заяви, сплачувати відсотки за користування кредитом. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснювати не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту.

Згідно п.4.3 нарахування відсотків та винагород, здійснюється в останню дату сплати відсотків, при цьому розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом. Відсотки розраховуються щомісяця, за період з першої дати поточного періоду сплати включно. Дата погашення кредиту в розрахунок не включається. Повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення суми кредиту.

Відповідно до п.5.3 вище зазначеного договору, при порушенні відповідачем строків оплати по любому з майнових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити позивачу штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову.

В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем покладених на нього зобов'язань внаслідок укладеного кредитного договору, станом на 13.06.2013 утворилась заборгованість у розмірі 83638,16 грн., яка складається з наступного: 6 025,50 грн. - заборгованість за кредитом; 27 237,17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 45 916,53 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, та штрафи передбачені п. 2.4.5.5 умов та правил надання банківських послуг; 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина); 3 958,96 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, сторонами було погоджено строк виконання зобов'язання по поверненню кредиту до 07.11.2007, а також порядок виконання зобов'язань - щомісячними платежами, які підлягають сплаті з 21 по 28 число кожного місяця. Останній платіж повинен був бути здійснений 28.10.2007.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов'язання спливає у відповідне число останнього місяця строку протягом строку кредитування.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, прострочення виконання зобов'язання є його порушенням і позивач набуває право на звернення до суду щодо кожного чергового платежу, сплату якого не здійснено позичальником у встановлені договором строки.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором, наявного в матеріалах справи, за період дії договору відповідачем не було здійснено жодного платежу. Строк виконання за останнім платежем настав 28.10.2007 (а. с. 3) .

Строк позовної давності за кожним несплаченим відповідачем платежем обчислюється окремо та складає 3 роки щодо кожного такого платежу. Останнім днем строку позовної давності за останнім платежем є 28.10.2010.

Позивач звернувся з позовом 08.07.2013, тобто з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Отже, якщо позовна давність спливла щодо основної вимоги, то позовна давність спливла також щодо вимог позивача про стягнення пені та штрафів.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 19.03.2014 № 6-14цс14, від 12.11.2014 № 6-167цс14, у постанові Верховного Суду від 27.06.2018 № 61-8708св18 та у постанові Великої Палати ВерховногоСуду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Щодо можливості подання відповідної заяви про пропуск строку позовної давності на стадії апеляційного розгляду, слід зазначити наступне.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_4 зазначає, що як вбачається з інформації адресно-довідкового бюро, отриманої на запит суду, місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1. Також у вказаній довідці зазначено про зміну прізвища відповідачем з "ОСОБА_4" на "ОСОБА_4" (а.с. 35).

Вказує, що суд першої інстанції надсилав судові повідомлення відповідачу на колишне прізвище "ОСОБА_4", замість "ОСОБА_4", незважаючи на те, що про зміну прізвища відповідача суду першої інстанції було відомо з інформації адресно-довідкового бюро. Крім того, в судових повідомленнях було зазначено невірну адресу: АДРЕСА_1, замість: АДРЕСА_1.

Жодних повідомлень про надходження листів з суду по даній справі у вказаний період відповідач з поштового відділення не отримував.

З огляду на невірне зазначення прізвища відповідача та адреси, повідомлення відповідача було здійснено з порушенням процесуальних норм ст.ст. 74, 75 ЦПК України (в редакції Закону № 629-VІІІ від 16.07.2015).

Про наявність відповідного заочного рішення, відповідачу стало відомо після звернення до суду 07.11.2018 та ознайомлення з матеріалами справи.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 200/11343/14-ц від 17.04.2018 зазначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦПК України).

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може на рівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд заочного рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволені цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Той факт, що відповідач, який не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалась ним у суді першої інстанції.

Оскільки відповідача не було належним чином повідомлено про розгляд справи, вказане унеможливило участь відповідача у розгляді та реалізацію нею процесуальних прав на подання відзиву (на час розгляду справи - заперечення) проти позову, в тому числі заявлення про застосування строку позовної давності.

Отже, враховуючи, що строк позовної давності за останнім платежем закінчився 28.10.2010, а позивач звернувся з позовом 08.07.2013, позивачем було пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Відповідно до п. 1 ст. 376ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) не повне з?ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, ухвалене судом рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволені позову.

Також слід наголосити, що в силу вимог п. 1 ч. 6 ст. 19 та п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України,суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 грудня 2013 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості -відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 07 травня2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В.Крижанівська