Справа № 369/1132/19
Провадження №2/369/1905/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2019 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Середенко В.В.,

розглянувши матеріали заяви представника заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову до відкриття провадження,-

В С Т А Н О В И В:

17 травня 2019 року до суду надійшла заява від представника заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення. Свої вимоги заявник мотивував тим, що ОСОБА_2 планує подавати зустрічний позов про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки площею 0,0644 га, по вул. Лінія 2 в садовому товаристві «Медик», Софіївсько-Борщагівській сільській раді Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_1 , від 01.08.2017 року, визнання права на 1/2 частину в порядку поділу майна, яке складається із вищезазначеної земельної ділянки та будинку який був на ній збудований, а також квартири АДРЕСА_1 , у цивільній справі №369/1132/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бібік Сергія Васильовича про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями об`єктом спільної сумісної власності, визнання недійсним договорів купівлі продажу, визнання права власності на 1/2 частину в порядку поділу майна.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 просив в якості забезпечення позову до відкриття провадження у справі:

1) накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0644 га, по АДРЕСА_2 в садовому товаристві «Медик», Софіївсько-Борщагівській сільській раді Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_6 ;

2) накласти арешт на садовий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , який належить на праві власності ОСОБА_6 ;

3) накласти арешт на однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 ;

4) накласти арешт на майно, яке знаходиться в садовому будинку АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , а саме: столи офісні із тумбою 3 шт.( 1600x600x800), пенал боковий із полицями - 2шт. (2000x400x400), полиці підвісні подвійні 6 шт.( 1200x400x400), шафа пенал - 1 шт.(2000х800х400), шафа пенал зі скляними дверцятами - 1 шт.(2000х800х400), (дуб венге), кухонний куточок зелений 1шт.(комплект), передпокій двухсторчатий - 1шт., витяжка кухонна 1шт., водонагрівач побутовий електричний марки «Hi-therm», серійний номер 302702 - 1шт., котел твердопаливний «Енергія-Комфорт 18КвТ», серійний номер 091116С - 1шт.

Заява про забезпечення позову обґрунтована ризиком того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у даній справі в майбутньому, оскільки вчиняються дії щодо відчуження майна з приводу якого виник спір.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта 19.12.2017, ОСОБА_3 уклала договір позики під заставу однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_4 , без погодження із ОСОБА_2 , який в суді буде визнавати права на 1/2 частину в порядку поділу цієї квартири.

Крім того, 01.08.2017 року, ОСОБА_3 подарувала своєї матері ОСОБА_6 земельну ділянку, площею 0,0644 га, по АДРЕСА_5 . АДРЕСА_2 2 в садовому товаристві «Медик», Єофіївсько-Борщагівській сільській раді Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_1 , на якій знаходився будинок АДРЕСА_3 , побудований за кошти ОСОБА_2 , що дозволило ОСОБА_6 оформити за собою право власності на вказаний будинок.

Що стосується майна ОСОБА_2 , яке знаходиться в будинку №20 (мебель, кухонні приладдя та котел), то як вбачається із довідки наданою з кооперативу «Медик», вказаний будинок на даний час здається стороннім особам, в той час як ОСОБА_2 позбавлений можливості заходити в будинок де знаходиться його майна, а отже і проконтролювати стан речей, якими користуються невідомі йому особи, а також їх збереження.

Невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити або унеможливити виконання рішення суду при задоволенні позову, що призведе до необхідності вжиття позивачем додаткових заходів для поновлення своїх прав.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи позивача, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Заява про забезпечення позову обґрунтовується тим, що відчуження спірного майна може порушити права позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову та заявлений позивачем захід забезпечення позову у виді накладення арешту на майно, є взаємопов`язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за зустрічним позовом, за захистом яких він звернувся до суду.

Заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, з якими має намір звернутись до суду ОСОБА_2 , оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача. Невжиття заходу до забезпечення позову може призвести до того, що ухиляючись від майбутнього виконання рішення суду у даній справі, відповідач зможе здійснити відчуження спірного майна на користь інших осіб, що призведе до затягування розгляду справи та обмеження прав позивача на судовий ефективний судовий захист.

При цьому, накладення арешту на спірне майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача на володіння та користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

В частині накладення арешту на майно, яке знаходиться в садовому будинку АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 , а саме: столи офісні із тумбою 3 шт.( 1600x600x800), пенал боковий із полицями - 2шт. (2000x400x400), полиці підвісні подвійні 6 шт.( 1200x400x400), шафа пенал - 1 шт.(2000х800х400), шафа пенал зі скляними дверцятами - 1 шт.(2000х800х400), (дуб венге), кухонний куточок зелений 1шт.(комплект), передпокій двухсторчатий - 1шт., витяжка кухонна 1шт., водонагрівач побутовий електричний марки «Hi-therm», серійний номер 302702 - 1шт., котел твердопаливний «Енергія-Комфорт 18КвТ», серійний номер 091116С - 1шт., суд відмовляє, оскільки заявником не було надано суду жодних доказів належності на праві приватної власності ОСОБА_2 будь-якого майна, на яке слід накласти арешт з метою забезпечення позову.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

З матеріалів заяви вбачається, що між сторонами виник спір з приводу нерухомого майна, на яке заявник просить накласти арешт, унеможлививши тим самим його відчуження до вирішення справи.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає за можливе задовольнити частково заяву про забезпечення позову, в межах позовних вимог, з якими має намір звернутись до суду ОСОБА_2 , оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.149-159,260,353,354ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву представника заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову до відкриття провадження задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0644 га, по АДРЕСА_2 в садовому товаристві «Медик», Софіївсько-Борщагівській сільській раді Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_6 .

Накласти арешт на садовий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , який належить на праві власності ОСОБА_6 .

Накласти арешт на однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 .

В решті вимог заяви - відмовити.

Інформація про стягувача: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Інформація про боржника: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Інформація про боржника: ОСОБА_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Копію даної ухвали направити заявнику для пред`явлення до виконання та сторонам для відома.

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області, проте її оскарження не зупиняє її виконання.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://ks.ko.court.gov.ua.

Суддя Н.С. Пінкевич