Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8268/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2019 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача

адвоката Лінніка М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції про визнання права власності на майно за набувальною давністю, зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання права власності на майно за набувальною давністю, зняття арешту з майна. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в 2006 р. вона та її чоловік ОСОБА_3 вирішили придбати автомобіль ВАЗ-2104, випуску 1984 року, р/н НОМЕР_1 , зареєстрований в Черкаському РЕВ 04.09.2004р. на ОСОБА_2 На той час даний автомобіль знаходився по генеральній довіреності ОСОБА_2 від 02.06.2006р. у користуванні гр. ОСОБА_4 з правом передовірення та видачі генеральної довіреності (продажу) іншим особам. Позивач та її чоловік придбали вказаний транспортний засіб. При цьому, сплатили ОСОБА_4 грошові кошти як вартість автомобіля. Оформлили угоду не договором купівлі-продажу, а ОСОБА_4 08.07.2006р. написав їм генеральну довіреність на даний автомобіль. Довіреність була видана строком на три роки. Автомобілем позивач з чоловіком користувались до 2009 року, а після закінчення дії даної довіреності, вони продовжували користуватись ТЗ та підставі технічного паспорту.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_3 і після його смерті в даний час позивач вирішила оформити автомобіль на себе і продати його. При зверненні до нотаріуса було встановлено, що на автомобіль органами державної виконавчої служби накладено арешт у зв`язку з тим, що власник автомобіля ОСОБА_2 має борги. Вирішити питання в органах державної виконавчої служби, позивач не змогла і подала даний позов.

Вказаний транспортний засіб перебуває у користування позивача та її чоловіка більше десяти років, тобто ОСОБА_2 відмовилась від права власнсті на нього, інші особи відкрито користуються її власністю, ніхто інший не претендує на визнання власності на ТЗ і не має такого права, отже, позивач вважає, що може визнати за собою право власності в порядку набувальної давності, приєднавши до строку знаходження автомобіля у позивача також строк знаходження автомобіля у ОСОБА_4 Крім того, в органах ДВС знають, що автомобілем користується позивач, але жодних претензій до неї не має.

Крім того, позивач вважає, що арешт на автомобіль накладений органами державної виконавчої служби неправомірно, оскільки вже десять років вона ним користується і фактично є її власністю, до якої ОСОБА_2 та її борги не мають ніякого відношення.

Таким чином, посилаючись на ст.ст. 346 ч.1 п.2, 347 ч.1, 344 ч.1, 317, 319, 321, 391 ЦК України, позивач просить суд, - визнати за нею право власності за набувальною давністю на автомобіль ВАЗ 2104, 1984р. випуску, Н/З НОМЕР_1 , зареєстрований в Черкаському РЕВ 04.09.2004р. на ОСОБА_2 ; зняти арешт з вказаного автомобіля, накладений 24.04.2009р. постановою державного виконавця Придніпровського ВДВС Черкаського міського управління юстиції Хлєбас О.О., про що внесені до Єдиного реєстру речових прав на майно.

Ухвалою суду від 02.11.2018р. прийнято, відкрито провадження по справі та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.01.2019р. закрито підготовче провадження та призначена справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали обставини, викладені у позові та заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити.

В судове засідання не з`явилась відповідач, будучи неодноразово повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомлено. Відзив на позов подано не було.

В судовому засіданні представник відповідача Придніпровського відділу ДВС за довіреністю Дьо Л.С. заперечувала проти зняття арешту з майна боржника за виконавчим провадженням ОСОБА_2 , оскільки виконавчий документ не виконаний і постанова про накладення арешту на майно не скасована. Письмові пояснення на позов не подані.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, за таких підстав:

встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Мисан А.О. від 02.06.2006 року уповноважила ОСОБА_4 на ряд повноважень, в т.ч. щодо розпорядження, продаж, керування тощо, належного їй на праві свідоцтва про реєстрацію ТЗ/технічного паспорту серія НОМЕР_2 , виданого Черкаським РЕВ 04.09.2004р. автомобілем марки ВАЗ 2104, випуску 1984 року, д/з НОМЕР_1 , зареєстрований в Черкаському РЕВ 04.09.2004р. терміном до 02.06.2009 року з правом передоручення повноважень третім особам.

Дані про право власності на транспортний засіб ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 04.09.2004р. НОМЕР_3 та обліковою карткою приватного ТЗ.

ОСОБА_4 відповідно до довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Висоцькою С.І. від 08.07.2006 року, який діє від імені ОСОБА_2 на підставі вище вказаної довіреності, в порядку передоручення уповноважив ОСОБА_3 на ряд повноважень, в т.ч. щодо розпорядження, продаж, керування тощо, належним ОСОБА_2 на праві свідоцтва про реєстрацію ТЗ/технічного паспорту серія НОМЕР_2 , виданого Черкаським РЕВ 04.09.2004р. автомобілем марки ВАЗ 2104, випуску 1984 року, д/з НОМЕР_1 , зареєстрований в Черкаському РЕВ 04.09.2004р. терміном до 02.06.2009 року.

Крім того, ОСОБА_2 відповідно до довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковим А.І. від 07.02.2009 року уповноважила ОСОБА_3 або ОСОБА_1 (кожен має право діяти самостійно) на ряд повноважень, в т.ч. щодо розпорядження, продаж, обмін, здачу в оренду тощо, належного їй на праві свідоцтва про реєстрацію ТЗ/технічного паспорту серія НОМЕР_2 , виданого Черкаським РЕВ 04.09.2004р. автомобілем марки ВАЗ 2104, випуску 1984 року, д/з НОМЕР_1 , зареєстрований в Черкаському РЕВ 04.09.2004р. терміном до 07.02.2019 року з правом передоручення повноважень третім особам.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (актовий запис №40), що підтверджується даними свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 .

Постановою державного виконавця Придніпровського відділу ДВС від 06.10.2008 року відкрито ВП №9584868 щодо боржника ОСОБА_2

Постановою державного виконавця Хлєбас О.О. Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції від 24.04.2009р. за вказаним ВП накладено арешт на вказаний транспортний засіб, належний ОСОБА_2 за виконавчим провадженням з виконання виконавчого листа №2-3174, виданого 24.12.2007р. Придніпровським районним судом м. Черкаси. На час розгляду справи вказана постанова є діючою.

Постановою державного виконавця від 23.12.2013 року за ВП №9584868 виконавчий документ повернуто стягувачеві з-за неможливості з`ясувати місце проживання боржника.

Постановою державного виконавця Придніпровського відділу ДВС від 29.04.2016 року відкрито виконавче провадження №50997493 з виконання виконавчого документу щодо боржника ОСОБА_2

Постановою державного виконавця Придніпровського відділу ДВС від 10.05.2018 року відкрито виконавче провадження №56362045 з виконання виконавчого документу щодо боржника ОСОБА_2

Постановою державного виконавця Придніпровського відділу ДВС від 18.09.2018 року відкрито виконавче провадження №57246950 з виконання виконавчого документу щодо боржника ОСОБА_2

Постановами державного виконавця Придніпровського ВДВС від 18.10.2018р. та від 18.10.2018р. вказані виконавця приєднані до одного виконавчого провадження, де боржником є ОСОБА_2

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту для даних правовідносин передбачені Цивільним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч.1-7 ст. 319 ЦК).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Таким чином, за набувальною давністю може бути набуто право власності на майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому майно. При цьому, необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

В даному випадку, починаючи з 08.07.2006 року чоловік позивача ОСОБА_3 отримав право розпоряджатися, користуватися транспортним засобом ВАЗ 2104 д/з НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 лише на певний період часу, тобто 02.06.2009 року, а згодом таке право власником ТЗ було надано й крім ОСОБА_3 , і позивачеві ОСОБА_1 терміном до 07.02.2019 року. При цьому, передбачене у довіреностях право продажу давало підстави здійснення такого права лише в інтересах власника майна, тобто ОСОБА_2

Відповідно до частини 3 статті 244 Цивільного Кодексу довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Таке визначення не передбачає перехід права власності на об`єкт, що відчужується, а тільки представництво. Так, згідно статті 665 ЦК договір купівлі-продажу передбачає, що одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Саме таким чином відбувається перехід права власності на автомобіль. Стаття 237 ЦК чітко передбачає, що представництво - це правовідношення, в яких одна сторона має право вчиняти певні дії від імені другої сторони, яку вона представляє. Отже, оформляючи так звану «генеральну довіреність» на автомобіль, особа отримуєте автомобіль тільки для користування і розпорядження, але ніяк не у власність. При «продажу» автомобіля за «генеральною довіреністю», як зазначає позивач, ніякої купівлі-продажу не відбувається і тому власником автомобіля залишається продавець, тобто в даному випадку ОСОБА_2

Також слід зазначити, що у випадку смерті, як вказує позивач «покупця» ТЗ - її чоловіка ОСОБА_3 , доручення втрачає юридичну силу і спадкоємці такого «покупця» не мають жодного права на автомобіль, яким користувався за дорученням «спадкодавець-покупець» (по справі таким позивач вважає свого чоловіка ОСОБА_3 ).

Крім того, не знайшли свого підтвердження доводи позивача та її представника, з посиланням на норми ст. 347 ЦК України, про те, що відповідач відмовилась від права власності на рухоме майно, щоб, як на їхню думку, давало підстави для припинення у ОСОБА_2 цього права, враховуючи, що термін дії довіреності від 07.02.2009 року збіг лише 07.02.2019 року та з огляду на норми ст. 344 ЦК України.

На час розгляду справи власник транспортного засобу автомобіля ВАЗ 2104 відомий - це ОСОБА_2 , а тому позивач ОСОБА_1 вправі вирішити питання про подальше право користування ним або отримати його у власність на підставі правочину, зокрема за договором купівлі-продажу у порядку, передбаченому цивільним законодавством України.

Таким чином, за результатами розгляду справи, суд не вбачає жодних підстав для задоволення позову в частині визнання за позивачем права власності на транспортний засіб за набувальною давністю і, відповідно не підлягають до задоволення вимоги й про зняття арешту з рухомого майна, що на даний час належить на праві власності відповідачеві по справі ОСОБА_2

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (код НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (код НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ), Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції (м. Черкаси, просп. Хіміків, 50) про визнання права власності на майно за набувальною давністю, зняття арешту з майна, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13.05.2019 року.

Головуючий: С. М. Позарецька