Єдиний унікальний номер №440/1970/18
Провадження №2/440/640/2019
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Буський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Журибіда Б. М.
при секретарі Гута О.С.
за участі представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Буську в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
в с т а н о в и в :
Позивач, його представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просять позов задоволити.
Відповідач, його представник, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, в порядку ч.8 ст. 128, ч.9 ст.130 ЦПК України, повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, відзив на позовну заяву не подав.
Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторони відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, відзив на позов відповідачем не подано, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів у справі, без участі відповідача.
Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1ст.2 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд, за правилом ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Так, згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Судом встановлено, що 01.09.2017 року приблизно о 15.15 год. в смт. Красне, Буського району Львівської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода де водій автомобіля «Форд Транзит» із д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, здійснив зіткнення із автомобілем НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали технічні пошкодження.
По даному факту, 19 жовтня року суддею Буського районного суду Львівської області Кос І.Б. винесена постанова про визнання ОСОБА_3 винним в скоєні даного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, постанова не оскаржувалася та вступила в законну силу.
Цивільна відповідальність водія автомобіля «Форд Транзит» із д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 була застрахована у страховій компанії HACK «OPAHTA» за полісом цивільної відповідальності № АК 2856808 і на день скоєння ДТП поліс був діючим, тому 11.01.2018 року згідно ліміту страховика, частину суми, а саме 97 546,59 (девяносто сілі тисяч пятсот сорок шість гривень 59 коп.) було виплачено позивачу ОСОБА_2
Згідно звіту № 2013/17 від 27 листопада 2017 року, проведеного експертом ОСОБА_4М, ТзОВ ДП «Експерт ОСОБА_5» у м. Львові, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, автомобіля НОМЕР_4. становить - 220927.00 грн. (двісті двадцять тисяч девятсот двадцять сім гривень 00 коп.)
Оцінювач ОСОБА_4 у звіті № 2013/17 від 27.11.2017 року застосував р.8, п.8.2 даної методики для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, де застосовується витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. А саме п.8.2 наголошує: «що вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження із- за таких умов»: як що вартість відновлювального ремонту не менша за ринкову вартість автомобіля. Відповідно 419629,43 грн. становить (відновлювальний ремонт автомобіля), що перевищує ринкову вартість 220927.00 грн. то вартість відновлювального ремонту, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових - приймається рівним дійсним ринковій вартості на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить 220927.00 грн. (двісті двадцять тисяч девятсот двадцять сім гривень 00 коп.).
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
А також згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)
Відповідно до частини 1 статті 528 Цивільного кодексу України виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.
У разі невиконання або неналежного виконання обов'язку боржника іншою особою цей обов'язок боржник повинен виконати сам (частина 2 статті 528 ЦК У країни).Згідно із частиною 1 статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до частини 1 статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
З вищенаведених норм закону і роз'яснень Верховного Суду слідує, що виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, законом №1961-IV покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (страховим полісом) (частина 1 статті 528, частина 1 статті 979, статті 1166, 1194 ЦК України, пункт 22.1 статті 22, пункту 35.1 статті 35 Закону №1961-ІV).
Як вбачається з клопотання представника відповідача від 13.02.2019 року, з звіту № 2013/17 про оцінку пошкодженого автомобіля позивача, що такий фізично знищений.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим, економічно необгрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з експертиз: проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому виплачується страхове відшкодування в узгодженому з потерпілим розмірі і визначеному на підставі вищенаведених положень статей 30, 36 вище згаданого Закону.
Як убачається з постанови Верховного Суду від 20.06.2018 № 308/3162/15-ц, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обгрунтованості позову - обов'язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, в спростування письмових показів представника відповідача, ремонт пошкодженого автомобіля позивача є технічно можливим, та свідчать про те, що автомобіль був відремонтований за кошти позивача та продовжує використовуватись за його цільовим призначенням.
Відповідачем жодним чином не спростовано, не оскаржено звіт експерта.
Таким чином, оскільки автомобіль позивача фактично не є фізично знищеним та не може бути визнаний таким, у звіті експерта з цього приводу нічого не зазначено, а тому застосовувати вказані приписи законодавства щодо вимоги відповідача про передання йому "залишків" автомобіля немає достатніх підстав, оскільки приписами діючого законодавства заборонено примусове вилучення майна у його власника без достатніх на те правових підстав.
Твердження представника відповідача про фізичне знищення автомобіля позивачем є надуманими, безпідставними та такими що не підтверджуються жодними доказами.
Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
У роз'ясненнях, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6з подальшими змінами, передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Також позивачем були понесені витрати на проведення автотоварознавчого дослідження на стан пошкодження його транспортного засобу МАЗДА-З» із д.н.з. НОМЕР_2, згідно квитанції № 2054-28-011/с від 28 листопада 2017 року, становить 2178,00 грн. + 15,00 грн. + 10,00 грн. + 21,78 грн.(комісія банку за проведення касової операції) + 34,80 грн. (телеграма на огляд транспорту) = 2259,58 грн..
Пункт 1 ст. 22 Цивільного кодексу України наголошує, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, тобто реальні збитки.
Так, 123380,41 + 2259,58 = 125639 (сто двадцять п'ять тисяч шістсот тридцять девять) гривень 99 копійок, що і становить реальні збитки які отримав позивач.
Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої і йому майнової та моральної шкоди, (п. 3. ст. 386 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Враховуючи, що діями відповідача позивачу було завдано моральної шкоди внаслідок заподіяння душевних страждань внаслідок пошкодження його майна, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.
При визначені розміру заподіяної діями відповідача позивачу моральної шкоди суд враховує обставини вчинення дорожньо транспортної пригоди, глибину моральних страждань позивача.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, порушення права, гарантованого Європейською конвенцією з прав людини чи її Протоколами, не призводить до автоматичного присудження справедливої сатисфакції. Це чітко зазначено у статті 41 Конвенції, яка передбачає призначення судом справедливої сатисфакції тільки якщо внутрішнє право не дозволяє повного відшкодування, і навіть в такому випадку лише "в разі необхідності". Крім того, суд надає відшкодування, яке вважатиметься "справедливим" за даних обставин.
Враховуючи вимоги розумності і справедливості, дійшов до висновку що з відповідача на користь позивача слід стягнути на відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) гривень 00коп., що саме по собі є достатньою справедливою сатисфакцією.
В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути суму сплаченого останнім при подачі позовної заяви, судового збору.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 81, 83, 89, 141, 258-259, 264, 265, 280-282, 354 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 528, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, суд -
ухвалив:
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_6, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 125639 (сто двадцять пять тисяч шістсот тридцять девять) гривень 99 копійок, 2000 (дві тисячі) 00 копійок моральної шкоди та 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: Б. М. Журибіда

Повний текст рішення виготовлено 03 травня 2019 року.