УХВАЛА

14 травня 2019 року

м. Київ

справа № 754/4125/18

провадження № 61-8966ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Самойловим Дмитром Євгеновичем, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 , у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на сина ОСОБА_4 та доньку ОСОБА_5 до досягнення дітьми повноліття у розмірі 6 000 грн щомісячно.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн на кожну дитину, разом 6 000 грн на місяць, починаючи з 30 березня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

У травні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником - адвокатом Самойловим Д. Є. , на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК Українипередбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 3 частини першої статті 176 ЦПК України встановлено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Предметом позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 є стягнення аліментів на сина ОСОБА_4 та доньку ОСОБА_5 до досягнення дітьми повноліття у розмірі 6 000 грн щомісячно, у зв`язку з чим ціна позову у справі № 754/4125/18 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Касаційна скарга не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Самойловим Д. Є. , на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Самойловим Дмитром Євгеновичем, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року відмовити.

Суддя М. Є. Червинська