Справа № 159/5440/18
Провадження № 2/159/133/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Восковської О.А.

з участю секретаря Бакай Л.О.

позивача ОСОБА_1

третьої особи на стороні відповідача

без самостійних вимог - ОСОБА_2

представника третьої особи - адвоката Хомич А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Люблинецької селищної ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на житло за набувальною давністю, з участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги обгрунтовує тим, що рішенням Мощенської сільської ради Ковельського району Волинської області від 09.04.2003 року №6/10(4) мені - ОСОБА_1 було відкрито погосподарський номер НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 , та передано для проживання будинок, що знаходився за вказаною адресою. Зазначає, що станом на день подання даної заяви с. Мощена входить до складу Люблинецької селищної об`єднананої територіальної громади, яка утворена 17 квітня 2016 року шляхом об`єднання Люблинецької селищної ради та Мощенської, Старокошарівської сільських рад Ковельського району. Орган місцевого самоврядування громади - Люблинецька селищна рада. Починаючи з 2003 року він проживав у будинку за адресою АДРЕСА_1 , та проживаю там зараз, тобто всього 15 років. Відкрито та добросовісно володіє вказаною нерухомістю. Сплачує комунальні платежі та вносить плату за землю. Опікується будинком, проводжу необхідні поточні ремонти та обробляє прилягаючу земельну ділянку. У зв`язку із добросовісним, безперервним володінням майном, просить визнати за ним право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за набувальною давністю у порядку ст. 344 Цивільного кодексу України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та пояснив, що третя особа є його бувшою дружиною, так як з 2002 р. по 2006 р. були в шлюбі, а після розірвання шлюб у 2006 р. проживали разом. В будинок вселилися з жінкою та дітьми. У 2018 році він чинив перешкоди в її візитах до будинку, так як остання влаштовували скандали, між ними були сварки. Просить визнати за ним право власності ј ідеальної частки житлового будинку АДРЕСА_2 - за набувальною давністю.

Представник відповідача - Люблинецької селищної ради у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, попередньо подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Третя особа - Поліщук Л . А. у судовому засіданні позов підтримала щодо визнання за позивачем право власності ј ідеальної частки житлового будинку за набувальною давністю, не заперечує щодо задоволення.

Представник третьої особи - Хомич А.В. у судовому засіданні позов підтримала щодо визнання за позивачем право власності ј ідеальної частки житлового будинку за набувальною давністю, не заперечує щодо задоволення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він голова ФГ «Світанок», та був приблизно депутатом Люблинецької селищної ради (ст. н. Мощенська), приблизно у 2003 році до нього звернулась ОСОБА_2 з приводу того, що нема, де жити. Об`єкт нерухомого майна з приводу, якого йде спір був пустим. Рішенням Мощенської сільською радою було передано будинок, після чого вони там посилились.

Дослідивши докази по справі, суд приходить до такого висновку.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно рішення Мощенської сільської ради Ковельського району Волинської області № 6/10(4) від 09.04.2003 р. відкрито по господарський номер ОСОБА_1 .

Із довідки № 374 від 27.09.2018 р. виданої Люблинецької селищної ради вбачається, що згідно погосподарської книги № 4 за 2011-15 роки на ім`я ОСОБА_1 відкритий номер по господарського обліку НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 та з довідки № 382 від 03.10.2018 р. виданої Люблинецької селищної ради вбачається, що згідно погосподарської книги НОМЕР_4 по с. Черкаси за 1996-2000 р. житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 ), був побудований в 1941 р.

Виходячи зі змісту позовної заяви, відповідач зазначає, що відкрито та добросовісно володіє вказаною нерухомістю, сплачує комунальні платежі, вносить плату за землю, що підтверджується копією наданих ним квитанцій.

Ухвалою суду від 17.01.2019 р. залучено третю особу на стороні відповідача без самостійних вимог - ОСОБА_2 .

17.12.2013 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (свідоцтво серії НОМЕР_1 від 17.12.2013 р. виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Ковельському районі реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції у Волинській області).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № від 17.01.2019 р. відомості за адресою АДРЕСА_3 відсутні.

Із відповіді № 488 від 22.01.2019 р. Люблинецької селищної ради на запит суду, вбачається, що будинок АДРЕСА_2 ніколи не перебував і на даний час не перебуває на балансі селищної ради.

01.02.2019 р. представником третьої особи подано суду письмове пояснення, згідно якого третя особа не погоджується з позовними вимогами позивача, а просить визнати за останнім право власності на ј частки житлового будинку. В обґрунтування зазначає, сім`ї ОСОБА_6 , як молодій сім`ї, дозволили поселитися в житловому будинку АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 після розірвання шлюбу продовжувала проживати у вказаному житловому будинку з дітьми. Позивач протягом літа 2018 року чинив перешкоди їх перебуванню в будинку, вона сплачувала платежі за використання електроенергії. Просить суд визнати за позивачем ј частки житлового будинку, так як сім`я ОСОБА_6 безперервно володіла житловим будинком з 2006 року по даний час.

Згідно з відповіддю Мощенського старостинського округу № 369 від 25.09.2018 р. підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вели особисте селянське господарство, в них в користуванні були земельні ділянки для особистого житлового будівництва та для особистого селянського господарства, тобто добросовісно володіли житловим будинком та посилились в ньому з дозволу виконкому сільської ради.

Факт володіння і користування житловим будинком підтверджується технічним паспортом на будинок, а також копією квитанцій по оплаті комунальних платежів, електропостачання, податок за землю.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першо їстатті 344 ЦК, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення статей 335 і 344ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.344ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чим спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів майном понад 10 років продовжує відкрито, безперервно проживати у спірному будинку, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

З наведенного суд приходить до висновку, що позивач, третя особа, та їх діти, більше 10 років відкрито, безперервно володіють вищевказаним нерухомим майном, тому він набув право власності за набувальною давністю на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_2 .

Керуючисьст.ст.12,13,89,259, 263, 265, 274, 279 ЦПК України суд,

вирішив :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_2 ) право власності на &#188; ідеальної частки житлового будинку АДРЕСА_2 - за набувальною давністю.

У решті вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 20.05.2019 року.

ГоловуючаО. А. Восковська