Провадження № 2/554/744/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

13 травня 2019 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Троцької А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста, про визнання права користування житловим приміщенням на законних підставах,

ВСТАНОВИВ:

У грудній 2018 року позивачі звернулись до суду із вищевказаним позовом. В обгрунтування вимог позовної заяви позивачами зазначено, що з 20 листопада 1975 року позивач ОСОБА_2 постійно проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 квартира у складі трьох кімнат, житловою площею 28,90 кв.м. була надана в користування її матері ОСОБА_3 з 14.11.1944 року. З 17.03.1998 року після смерті ОСОБА_3 особовий рахунок на вказану квартиру було переоформлено на дочку ОСОБА_2 Крім того, у 1986 році ОСОБА_2 одержала під розширення однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , жилою площею 15,7 кв.м. без відкриття окремого особового рахунку. На момент надання ОСОБА_2 звільненої суміжної квартири АДРЕСА_3 під розширення житлової площі вона проживала разом зі своєю сім`єю у складі трьох чоловік (мати - ОСОБА_3 , дочка - ОСОБА_2 , онук - ОСОБА_4 ), що підтверджується поквартирною карткою, у зв`язку з чим загальний розмір жилої площі наданий в межах норми, встановленої ст.47 ЖК УРСР. Позивачі вказують, що з 30.09.1992 року в квартирі також зареєстрована і проживає онука ОСОБА_2 - ОСОБА_1 На теперішній час квартира АДРЕСА_3 та квартира АДРЕСА_4 фактично об`єднані в одну квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною технічною документацією.

У позові зазначають, що вони мають на меті приватизувати вказану квартиру та звертались з цього приводу до Управління майном комунальної власності міста, але для реалізації такого права у позивачів відсутній документ - копія ордеру про надання жилої площі, та для оформлення права власності на квартиру необхідно визнати право користування вищевказаною квартирою. Разом із тим, право позивачів на володіння квартирою АДРЕСА_4 ніхто не оспорює.

На підставі викладеного, а також з урахуванням доводів, викладених у позовній заяві, позивачі просять суд визнати за ОСОБА_2 з 1986 року та за ОСОБА_1 з 1992 року право користування на законних підставах квартирою АДРЕСА_1 , розміщена на 2 поверсі двоповерхового будинку та складається з 4-х кімнат загальною площею 61,0 кв.м., у тому числі: 1-а кімната (2) площею 15,7 кв.м., 2-а кімната (4) площею 13,9 кв.м., 3-я кімната (5) площею 6,6 кв.м., 4-а кімната (6) площею 8,4 кв.м., кухні (3) площею 9,1 кв.м., коридору (1) площею 7,3 кв.м. житловою площею 44,6 кв.м.; судові витрати у справі покласти на позивачів.

19 грудня 2018 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання.

18 березня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду

Від представника Управління майном комунальної власності міста 27.02.2019 року до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, у якому при вирішенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покладався на розсуд суду з огляду на таке. Управління є виконавчим органом Полтавської міської ради, і право комунальної власності належить саме територіальній громаді. Разом із тим, громадяни дійсно мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад. Також зазначає, що в даному випадку право позивачів на приватизацію квартири АДРЕСА_1 ніким, зокрема Управлінням, не порушується та не оспорюється .

У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача надав на адресу суду заяву, у якій просив про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов у повному обсязі .

Від відповідача КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради до суду надійшла заява про розгляд без участі представника, відзив на позовну заяву не надходив, при вирішенні позову покладаються на розсуд суду .

Відповідач Управління майном комунальної власності міста у письмовому відзиві на позовну заяву просить розглянути справу без участі представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, надавши належну правову оцінку доказам, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів позову, позивачі не можуть реалізувати своє право на приватизацію житла без визнання за ними права користування житлом в судовому порядку, а тому звернулись до суду із відповідним позовом.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини право на повагу до свого житла охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Також ст.47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ч.1 ст.12, ч.1 ст.13 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, але у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст.16 ЦК України).

Згідно з положеннями ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Як вбачається із позовної заяви, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (з 30.09.1992 року) разом сім`єю постійно проживають та зареєстровані у квартирі АДРЕСА_4 на праві користування та володіння вказаним житлом, що підтверджується, зокрема паспортними документами позивачів.

Так, відповідно до копії паспорта гр. ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , виданого Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 17.12.1999 року, вбачається, що остання проживає за вищевказаною адресою з 20.11.1975 року .

Згідно з даними паспорта гр. ОСОБА_5 № НОМЕР_2 , виданого 16.05.2018 року органом №5312, та копії Витягу з державного демографічного реєстру №5312-1 місце проживання позивача зареєстровано з 30.09.1992 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з копією свідоцтва серії НОМЕР_3 , виданого Шевченківським районним у м.Полтаві відділом РАЦС ГТУЮ у Полтавській області між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 27.04.2018 року зареєстровано шлюб, актовий запис №441, після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_6 змінено на ОСОБА_14 .

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Октябрським районним у м.Полтаві відділом ДРАЦС 11.11.1992 року, ОСОБА_8 є дочкою ОСОБА_9 та приходиться онукою ОСОБА_2 , що підтверджується також копією свідоцтва про народження ОСОБА_9 серії НОМЕР_5 , виданого 11.01.1978 року .

Пунктом 5 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно з п.п. 5, 6 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських ради належить ведення обліку відповідно до закону, житлового фонду, здійснення контролю за його використанням.

Як слідує із матеріалів позовної заяви та не заперечується сторонами, квартира АДРЕСА_4 у складі трьох кімнат, житловою площею 28,90 кв.м. була надана в користування матері позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 з 14.11.1944 року.

Після смерті ОСОБА_3 та з 17.03.1998 року особовий рахунок на вказану квартиру було переоформлено на її дочку ОСОБА_2 згідно з рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради №107 (архівний витяг з протоколу №6 засідання) від 17.03.1998 року .

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що у 1986 році ОСОБА_2 одержала під розширення однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , що слідує, зокрема із копії довідки начальника ГЖЕД від 20.09.2000 року та з копії рішення виконавчого комітету Полтавської міської Ради народних депутатів №477 (архівний витяг з протоколу №17 засідання) від 12.10.1988 року .

Судом встановлено, що об`єкт нерухомого майна - квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться у комунальній власності територіальної громади м.Полтави, що підтверджується копією технічного паспорту, виданого ФОП ОСОБА_10 Дана обставина не оспорюється сторонами.

Так, із наданої технічної документації вбачається, що квартира АДРЕСА_1 (посімейного, спільного заселення), загальною площею АДРЕСА_1 , розміщена на 2 поверсі двоповерхового будинку та складається з 4-х кімнат загальною площею 61,0 кв.м., у тому числі: 1-а кімната (2) площею 15,7 кв.м., 2-а кімната (4) площею 13,9 кв.м., 3-я кімната (5) площею 6,6 кв.м., 4-а кімната (6) площею 8,4 кв.м., кухні (3) площею 9,1 кв.м., коридору (1) площею 7,3 кв.м. житловою площею 44,6 кв.м.

Відповідно до ст.61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім`ї порівняно з умовами, передбаченими законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства Української РСР, є недійсними.

Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем всіма правами та несуть всі обов`язки, що витікають із договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за обов`язками, що витікають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Із копії поквартирної картки вбачається, що у квартирі АДРЕСА_4 з 28.10.1985 року основним квартиронаймачем була зазначена ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Крім того, мешканцями квартири вказані ОСОБА_2 (дочка) з 20.11.1975 року, ОСОБА_11 (дочка) з 26.11.1991 року (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року), ОСОБА_4 (онук, виписаний 07.06.1988 року) та ОСОБА_6 (онука). Разом із тим, вбачається, що відповідно до рішення №107 ОСОБА_2 зазначена основним наймачем квартири з 17.03.1998 року .

Копією довідки №2207, виданої КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради від 05.06.2018 року, підтверджується, що наймач квартири ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована в даній квартирі з 20.11.1975 року по день смерті ОСОБА_3 Станом на 05.06.2018 року, крім ОСОБА_2 , у вказаній квартирі значиться зареєстрованою її онука ОСОБА_1 .

Як було вже встановлено особовий рахунок на вказану квартиру з попереднього наймача ОСОБА_3 , яка померла, переоформлено на її дочку ОСОБА_2 .

Таким чином, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , на сьогоднішній день проживають позивачі ОСОБА_12 та ОСОБА_1 , що підтверджується відмітками у паспортах громадян України, копіями поквартирної картки, довідки КП «ЖЕО №2» ПМР .

Законність вселення позивачів у вищезазначену квартиру з 1975 року та з 1992 року відповідно, ніким, в тому числі відповідачами КП «ЖЕО №2» ПМР, Управлінням майном комунальної власності міста не оспорювалось.

Позивачі мають намір приватизувати вказану квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , однак при зверненні до КП «ЖЕО №2» ПМР, як організації, на балансі якої перебуває будинок, отримано відповідь про те, що в архіві ордер відсутній, крім того, вказано, що квартира не є службовою, про що свідчить копія довідки №6061 від 30.11.2018 року .

Також із копії листа Державного архіву Полтавської області №04-15/Б-141 від 11.06.2018 року було з`ясовано, що немає можливості підтвердити проживання гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_13 до 1944 року та після 1950 року .

Отже, без надання повного пакету документів вирішення питання про приватизацію квартири виходить за межі наданих повноважень органу приватизації.

Слід зазначити, що відповідно до положень ст.58 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Стаття 59 цього Кодексу передбачає можливість визнання ордеру недійсним в судовому порядку.

Проте, як встановлено судом, виданий ордер на жиле приміщення недійсним не визнавався, доказів цьому сторонами не надано.

Пункт 69 Правил квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської Ради професійних спілок від 11.12.1984 року № 470, містить положення, відповідно до якого ордер дійсний протягом 30 днів.

Пунктом 72 цих Правил передбачено, що при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Ордер зберігається як документ суворої звітності. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордеру, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання.

Водночас, жодної відповідальності за порушення вимог пункту 72 Правил квартирного обліку чинним законодавством України не передбачено.

Судом встановлено, і ніким не оспорюється, що померла ОСОБА_3 проживала за адресою: АДРЕСА_1 , вселилась із своєю сім`єю у вказану квартиру, проживала у ній і користувалась житлом за свого життя.

Але станом на теперішній час у позивачів виникають труднощі в реалізації їх житлових прав на вказану квартиру, пов`язані із визнанням за ними права користування вказаним житлом на законних підставах, та щодо можливої приватизації житла у подальшому.

В силу ст.395 ЦК України до видів речових прав на чуже майно відносяться, зокрема, право володіння, право користування (сервітуту).

Згідно з ст.397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідно до ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено, зокрема, відносно нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом, а згідно із ст.402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Із наданих позивачами довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» №933 від 06.06.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_8 в списках на приватизацію майна не значаться, житлові чеки ними не використані .

Як встановлено судом, ордер на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в житлово-експлуатаційній організації не зберігся і причини його втрати невідомі.

Позивачами здійснено заходи щодо встановлення письмових доказів щодо передачі спірної квартири у користування до 1944 року та після 1950 року. Однак такий розшук позитивного результату не дав, про що свідчать відомості архівних довідок Державного архіву Полтавської області Полтавської ОДА, та повідомлення виконавчого комітету Полтавської міської ради, у яких зазначено, що інформація про заселення сім`ї Немченко у квартиру АДРЕСА_4 , окрім відомостей про реєстрацію останньої 14.11.1944 року та виписку 20.10.1950 року, відсутня, а також в протоколах засідань виконавчого комітету Полтавської міської Ради народних депутатів за 1980 - 1987 роки відсутня інформація про розширення квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підстав у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 16 ЦК України визначає, що одним з можливих способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

З огляду на те, що на вказану житлову площу, окрім позивачів, ніхто не претендує, квартира за адресою: АДРЕСА_1 є єдиним об`єктом нерухомого майна, позивачі вселились у вказане житло на законних підставах і протягом тривалого часу (з 1986 та 1992 року відповідно) добросовісно використовують квартиру як єдине житло, проживаючи у ній разом однією сім`єю, та незаконність їх проживання ніхто не оспорює, але з причин, які не залежали від волі останніх, був втрачений оригінал ордеру на квартиру, тому суд дійшов до висновку про необхідність захисту житлових прав позивачів шляхом визнання права на користування вказаним житловим приміщенням на законних підставах.

Крім того, невизнання такого права за позивачами може створити у майбутньому перешкоди для реалізації їх законного права на приватизацію житла.

Отже, на підставі оцінки встановлених фактичних обставин та аналізу наведених норм матеріального права суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги про визнання за позивачами права користування житловим приміщенням.

Крім того, суд бере до уваги те, що стороною відповідача не було надано жодних належних і допустимих доказів щодо відсутності підстав або перешкод у реалізації позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 їх законних прав в силу положень ст.81 ЦПК України.

Виходячи з принципів верховенства права, змагальності сторін, а також всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, беручи до уваги, що позивачі просили покласти судові витрати на них та з огляду на характер спірних правовідносин, підстав для відшкодування понесених позивачами судових витрат суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.47 Конституції України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст.64, 65 ЖК України, ст.ст.2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 229, 258, 259, 263-265, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста, про визнання права користування житловим приміщенням на законних підставах задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) право користування з 1986 року на законних підставах квартирою АДРЕСА_5 (посімейного, спільного заселення), загальною площею АДРЕСА_6 , розміщена на 2 поверсі двоповерхового будинку та складається з 4-х кімнат загальною площею 61,0 кв.м., у тому числі: 1-ша кімната (2) площею 15,7 кв.м., 2-га кімната (4) площею 13,9 кв.м., 3-тя кімната (5) площею 6,6 кв.м., 4-та кімната (6) площею 8,4 кв.м., кухні (3) площею 9,1 кв.м., коридору (1) площею 7,3 кв.м. житловою площею 44,6 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) право користування з 1992 року на законних підставах квартирою АДРЕСА_5 (посімейного, спільного заселення), загальною площею АДРЕСА_6 , розміщена на 2 поверсі двоповерхового будинку та складається з 4-х кімнат загальною площею 61,0 кв.м., у тому числі: 1-ша кімната (2) площею 15,7 кв.м., 2-га кімната (4) площею 13,9 кв.м., 3-тя кімната (5) площею 6,6 кв.м., 4-та кімната (6) площею 8,4 кв.м., кухні (3) площею 9,1 кв.м., коридору (1) площею 7,3 кв.м. житловою площею 44,6 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Полтави, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ; паспорт громадянина України НОМЕР_2 , орган видачі - 5312, дата оформлення 16.05.2018 року; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м.Полтави, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 17.12.1999 року; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради, ; місцезнаходження за адресою: вул.Івана Мазепи, буд.30, м.Полтава.

відповідач: Управління майном комунальної власності міста, ; місцезнаходження за адресою: вул .Соборності, буд. 36, м .Полтава.

Суддя А.І. Троцька