Ухвала

18 березня 2019 року

м. Київ

справа № 522/9683/14-ц

провадження № 61-4448ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, поданими їх представником - адвокатом Канікаєвим Юрієм Олеговичем, на постанову апеляційного суду Одеської

області від 21 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1

до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1звернулися

до суду з позовом, у якому просили стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7на користь: ОСОБА_3майнову шкоду в розмірі 14 564 грн та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн; ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 15 731 грн та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн; ОСОБА_1майнову шкоду в розмірі 43 338 грн та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн, завданих позивачам внаслідок пожежі, що сталася 24 грудня

2013 року за адресою: АДРЕСА_1.

Приморський районний суд м. Одеси заочним рішенням від 17 грудня 2014 року позов задовольнив частково. Стягнув солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь: ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 14 564 грн та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн; ОСОБА_2майнову шкоду в розмірі 15 731 грн та моральну шкоду в розмірі 15 000 грн; ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 43 338 грн та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. Вирішив питання розподілу судових витрат. У задоволенні іншої частини позову відмовив.

Апеляційний суд Одеської області постановою від 21 грудня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах

та в інтересах малолітнього ОСОБА_6, задовольнив частково. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року скасував. Ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7про відшкодування майнової та моральної шкоди

відмовив. Вирішив питання розподілу судових витрат.

У лютому 2019 року до Верховного Суду подано касаційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в інтересах яких діє адвокат Канікаєв Ю. О., на постанову апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2018 року, в яких заявники просять скасувати зазначену постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) Українине підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною шостою статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом

на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України«Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом

на 1 січня 2019 року становить 1 921 гривня.

У даній справі ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб (1 921*100=192 100 грн), і, відповідно до положень

статті 19 ЦПК України, справа визнана апеляційним судом малозначною.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Право на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції у цій

справі обґрунтовано тим, що касаційні скарги стосуються питання права, яке,

на думку заявників, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Справа має виняткове значення для заявників, оскільки ефективних засобів захисту порушених прав у них не залишилося.

Касаційний суд, перевіривши доводи касаційних скарг, дійшов висновку,

що обґрунтування, які вони містить, не підтверджують наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких

судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Посилання заявників відхиляються судом, оскільки у касаційних скаргах не наведено переконливого обґрунтування доводів про те, що вони стосуються питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Сама по собі вказівка про те, що справа має виняткове значення для заявників, не може бути підставою, що підпадає під

дію підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Незгода

з оскаржуваною постановою суду апеляційної інстанції щодо відмови в задоволенні позову, а саме з підстав неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, не є обставиною,

яка впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення для заявників.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення(пункт 8).

Зазначене відповідає і Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради

Європи від 7 лютого 1995 року, згідно з якими державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до

суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть

бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути

більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційні скарги подано на судове рішення, ухвалене у малозначній справі, і випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявниками не доведені, а судом не встановлені, відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, поданими їх представником - адвокатом Канікаєвим Юрієм Олеговичем, на постанову апеляційного суду Одеської

області від 21 грудня 2018 року.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити особам, які подали касаційні скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко