КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/1352/16-ц Головуючий у 1-й інст. - Радзівіл А.Г.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5511/2019 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, про припинення права на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності, стягнення відповідної грошової компенсації та визнання права власності на частки у квартирі, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року ОСОБА_3 , яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 про поділ квартири в натурі між співвласниками.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2018 року за заявами позивачів позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 про поділ квартири в натурі між співвласниками - залишено без розгляду. Заяву ОСОБА_5 про відмову від позову - задоволено. Прийнято відмову від позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 про поділ квартири в натурі між співвласниками. Провадження в цій частині - закрито.

У квітні 2016 року ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , яка діє також в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, та з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 249-255, том 1) просила:

- припинити право власності ОСОБА_3 на 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 ;

- припинити право власності ОСОБА_4 на 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 ;

- припинити право власності ОСОБА_5 на 7/36 частки квартирі АДРЕСА_1 ;

- визнати право власності на 11/72 частки квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

- визнати право власності на 11/72 частки квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за 1/6 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 125 889 грн.;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за 1/6 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 125 889 грн.

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію в рахунок вартості 7/36 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 146 871 грн.;

-судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідачів за зустрічним позовом.

Посилаєтьсяна те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , яка за життя склала заповіт, яким заповіла все своє майно ОСОБА_1 , а саме 1/6 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належну їй 1/6 частку зазначеної квартири. Спадкоємцями першої черги за заповітом є ОСОБА_1 , а за законом її звідний брат ОСОБА_5 , оскільки він є інвалідом другої групи, йому визначена обов`язкова частка, яка в сумі з 1/6 частки становить 7/36 частки спірної квартири. Спадкоємці у встановлений законом шестимісячний строк звернулись до Броварської міської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Квартира АДРЕСА_1 була приватизована 26 грудня 2008 року і належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 - в рівних долях.

Після смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_1 запропонувала відповідачам виплатити компенсацію вартості їхніх часток в квартирі у грошовому еквіваленті, виходячи з тих підстав, що спірна квартира є трикімнатною і не може бути поділеною в натурі, а спільне проживання у вказаній квартирі однією сім`єю із зведеними братом ОСОБА_5 та сестрою ОСОБА_3 і її дочкою ОСОБА_4 неможливе, оскільки між ними часто виникали непорозуміння та сварки з приводу розподілу даної квартири, які розпочалися відразу після смерті ОСОБА_6

ОСОБА_1 вказувала, що відповідачі погрожували їй та її сину фізичною розправою, а у жовтні 2015 року ОСОБА_5 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у вказаній квартирі, скориставшись її тимчасовою відсутністю в присутності сестри ОСОБА_3 та її дочки ОСОБА_4 навмисно побив малолітнього ОСОБА_2 заподіявши йому тілесні ушкодження. Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідачі мають інше житло та проживають на протязі останніх п`яти років у приватному будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , в свою чергу ОСОБА_1 та її син не мають іншого житла.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, про припинення права на частку у майні, що перебуває у спільній частковій власності, стягнення відповідної грошової компенсації та визнання права власності на частки у квартирі - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 подала апеляційну скаргув якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , оскільки частка відповідачів не може бути виділена в натурі, спільне користування квартирою неможливе, при цьому задоволення позовних вимог не завдало б істотної шкоди відповідачам зважаючи на те, що ОСОБА_5 не проживає у спірній квартирі з 1997 року, а ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з 2004 року також не проживають у ній, не сплачують плату за комунальні послуги з моменту набуття права власності на житло з 15 грудня 2008 року.

Від відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вони просили відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог апеляційної скарги. Зокрема зазначили, що ОСОБА_1 чинить перешкоди ОСОБА_3 у користуванні спірною квартирою та наразі не досягнуто домовленості між сторонами щодо умов користування квартирою її власниками. Також вказували, що припинення права власності на частину спірної квартирі позбавить їх права на житло та завдасть істотної шкоди інтересам, оскільки іншого належного на праві власності житла вони не мають.

Від відповідача ОСОБА_5 та третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та її представник заперечили проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на обставини викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , яка діє також в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, та з урахуванням уточнених позовних вимог просила:

- припинити право власності ОСОБА_3 на 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 ;

- припинити право власності ОСОБА_4 на 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 ;

- припинити право власності ОСОБА_5 на 7/36 частки квартирі АДРЕСА_1 ;

- визнати право власності на 11/72 частки квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

- визнати право власності на 11/72 частки квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за 1/6 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 125 889 грн.;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за 1/6 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 125 889 грн.

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію в рахунок вартості 7/36 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 146 871 грн.;

-судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідачів за зустрічним позовом.

Посилаєтьсяна те, що після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належну їй 1/6 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги за заповітом є ОСОБА_1 , а за законом її звідний брат ОСОБА_5 , оскільки він є інвалідом другої групи, йому визначена обов`язкова частка, яка в сумі з 1/6 частки становить 7/36 частки спірної квартири. Спадкоємці у встановлений законом шестимісячний строк звернулись до Броварської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Квартира АДРЕСА_1 була приватизована 26 грудня 2008 року і належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 - в рівних долях.

Після смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_1 запропонувала відповідачам виплатити компенсацію вартості їхніх часток у квартирі у грошовому еквіваленті, виходячи з тих підстав, що спірна квартира є трикімнатною і не може бути поділеною в натурі, а спільне проживання у вказаній квартирі однією сім`єю із зведеними братом ОСОБА_5 та сестрою ОСОБА_3 і її дочкою ОСОБА_4 неможливе, оскільки між ними часто виникали непорозуміння та сварки з приводу розподілу даної квартири, які розпочалися відразу після смерті ОСОБА_6

Відповідачі мають інше житло та проживають на протязі останніх п`яти років у приватному будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , в свою чергу ОСОБА_1 та її син не мають іншого житла.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку при встановлених обставинах, позивач не довів наявності сукупності всіх передбачених статтею 365 ЦК України підстав для припинення права власності відповідачів на належні їм частки у спільному майні. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачі мають на праві власності інше житло, а тому суд вважав, що припинення права власності на частки, які належать відповідачам, завдасть кожному з них істотної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане повторно 16 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 733 (т.1, а.с. 11).

24 грудня 2014 року приватним нотаріусом Броварського міськрайонного суду Київської області Авраменко Н.А. було посвідчено заповіт, відповідно до якого ОСОБА_6 на випадок своєї смерті заповіла усе своє майно належне їй на праві власності - ОСОБА_1 , зареєстровано в реєстрі за № 5166, зокрема належну їй 1/6 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 63).

Із дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи № 487/2015, щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , вбачається, що до Броварської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (т.1, а.с. 45-70).

Згідно довідки МСЕК, посвідчення серії НОМЕР_2 виданого 18 березня 2009 року Управлінням праці та соціального захисту населення Броварської міської ради ОСОБА_5 має інвалідність другої групи (т.1, а.с. 17).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого Управлінням комунальної власності 15 грудня 2008 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації», номер витягу 21433717, дата 26 грудня 2008 року,квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної приватної часткової власності в рівних долях ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 - в рівних долях по 1/6 (т.1, а.с. 87,88).

Згідно вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від

25 травня 2016 року, ОСОБА_5 визнано винним в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження неповнолітньому ОСОБА_2 , 2004 року народження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу (т.1, а.с. 273,274).

Згідно висновку експерта №8560/16-43 за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи від 30 травня 2017 року складеного судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Лесів С.О. надано наступні висновки (т.1, а.с.139-152):

1.2.3.5 Порівнюючи фактичне об`ємно-просторове та конструктивне рішення квартири АДРЕСА_1 , функціональне використання приміщень, а також вимоги нормативних документів, експертом зроблено висновок, що розділити квартиру в натурі у відповідності до часток співвласників, виділити 2/6 частин квартири, що належить ОСОБА_3 та її неповнолітній дочці ОСОБА_4 , виділити 7/36 частин квартири, що належить ОСОБА_5 , розділити квартиру з виділенням окремої кімнати відповідно до часток співвласників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не вбачається можливим, оскільки виходячи з умови виділення співвласникам окремих квартир для ізольованого користування та заселення однією сім`єю не можливо виконати вимоги пунктів: - 2.21, 2.22, 2.24, 2.26, 2.27, 2.28 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення»; - 8.11, 8.12 ДБН Н.3.2-2.2009 «Житлові будинки. Реконструкції та капітальний ремонт».

Ринкова вартість 2/6 частин квартири АДРЕСА_1 станом на момент проведення дослідження становить 251 778 грн. без урахування ПДВ.

Ринкова вартість 7/36 частин квартири АДРЕСА_1 станом на момент проведення дослідження становить 146 871 грн. без урахування ПДВ.

Ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на момент проведення дослідження становить 775 334 грн. без урахування ПДВ (т.1, а.с.139-152).

На виконання вимог ч. 2 ст. 365 ЦК України, позивач ОСОБА_1 внесла на депозит суду суму, грошову компенсацію, яку вона має сплатити відповідачам, зокрема згідно квитанції № 0.0..1 від 05.09.2018 року сума у розмірі 125 889 грн. внесена на депозит суду як компенсація частки майна ОСОБА_3 , квитанції № 0.0..1 від 10.09.2018 року щодо майна ОСОБА_4 на суму 125 889 грн. та згідно квитанції 0.0..1 від 12.09.2018 року на суму 146 871 грн. щодо частки майна ОСОБА_5

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Відповідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

В постанові Верховного Суду № 61-4860св18 від 30 травня 2018 року Верховний Суд дійшов висновку про те, що в силу положень статтей 21, 24, 41 Конституції України, статтей 319, 358, ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Згідно ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

При цьому право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

В ухвалі ВССУ від 27.01.2016 року у справі №6-12402ск15 суд зазначив, що відсутність іншого житла у співвласника квартири, частка якого припиняється на підставі ст. 365 ЦК України, є істотною шкодою, що завдається йому у зв`язку з таким припиненням права власності.

Враховуючи, що позивач не довів наявності сукупності всіх передбачених статтею 365 ЦК України підстав для припинення права власності відповідачів на належну їм частку у спільному майні та в матеріалах справи відсутні докази, що відповідачі мають на праві власності інше житло, суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 запропонувала відповідачам виплатити компенсацію вартості їх часток у спірній квартирі у грошовому еквіваленті, однак вони відмовилися продати ОСОБА_1 свої частки квартири за визначену експертом грошову компенсацію колегія суддів не приймає до уваги.

За умовами ч.ч.1,2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

В судовому засіданні в апеляційному суді відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що після смерті ОСОБА_6 позивач ОСОБА_1 не пропонувала їм виплатити компенсацію, жодної розмови між ними про це не було. На даний час ОСОБА_1 не впускає відповідачів до спірної квартири, обманом забрала ключі та продовжує за допомогою судових позовів затягувати час, щоб відповідачі не змогли потрапити до квартири, користується їхнім нерухомим майном та тими речами, які залишилися у квартирі. Заволодівши ключами у вересні 2015 року ОСОБА_1 не впускає відповідачів до квартири та не віддає належні їм речі. З приводу усунення перешкод у користуванні майном ОСОБА_3 зверталася до правоохоронних органів з відповідними заявами. Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом про усунення перешкод у користуванні майном та вселення до спірної квартири. На даний час ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані у спірній квартирі, іншого, належного їм на праві власності житла не мають.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві власності належить по 1/6 частині спірної квартири, а ОСОБА_5 - 7/36 часток квартири, що жодним чином не підпадає під критерій «незначної частки».

Оскільки відповідачі не мають іншого житла, припинення їхнього права на частку у спірній квартирі завдасть їм істотної шкоди.

Твердження апеляційної скарги, що спірна квартира є неподільною, як це визначила будівельно - технічна експертиза, колегія судів оцінює критично, оскільки в даному випадку не існує спору про поділ квартири, позов подано щодо припинення права на частку в майні, що перебуває у спільній частковій власності, стягнення грошової компенсації та визнання права власності на частки у квартирі.

Доводи апеляційної скарги, що відповідачі не проводять поточні ремонти для збереження жилого стану квартири та не сплачують житлово - комунальні послуги по утриманню спірної квартири, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про стягнення компенсації вартості житлово - комунальних послуг відповідно до розміру часток відповідачів у квартирі.

Твердження скаржника, що спільне проживання у спірній квартирі неможливе у зв`язку з непорозуміннями та конфліктами між сторонами колегія суддів не приймає до уваги.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 визнано винним в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження неповнолітньому ОСОБА_2 , 2004 року народження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та засуджено за вчинення кримінального правопорушення. Тобто, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мають жодного відношення до конфліктних ситуацій, які виникають між ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Крім того, в апеляційному суді позивач та представник позивача підтвердили про відсутність у сторони позивача доказів щодо наявності у відповідачів на праві власності іншого житла.

Відповідачі в апеляційному суді пояснили, що будинок, в якому вони тимчасово проживають після того, як позивач відібрала у них ключі від квартири, належить на праві власності родичу. В будинку змушені проживати, так як позивач не впускає їх у спірну квартиру.

Також відповідачі посилаються на те, що придбати житло за запропоновані позивачем кошти не можливо, а інших коштів для придбання житла вони не мають.

Крім того, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що особисто між ними та позивачем жодних конфліктів щодо користування спірною квартирою не було, вони просто проживали в кімнаті, якою користувались завжди та де по цей час знаходяться їхні речі.

Виходячи з обставин справи та враховуючи, що відповідачам на праві власності належать значні частки у спірній квартирі, іншого належного на праві власності житла відповідачі не мають, колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність правових підстав для припинення права власності відповідачів на частку у спільному майні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 травня 2019 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.