Справа № 462/2290/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2019 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.

при секретарі Журавльовій А.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Сироти Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Львова в спрощеному проваджені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки виплати заробітної плати,

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути з ДП «ЛДЗ «Лорта» середньомісячний заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 08 листопада 2018 року по 25 січня 2019 року. Свої вимоги мотивує тим, що вона працювала на посаді головного метролога у Державному підприємстві «Львівський державний завод «ЛОРТА» і наказом від 16.08.2018 року №434к була звільнена з роботи на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07 листопада 2018 року, ухваленого у цивільній справі № 462/6456/18 за її позовом до ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні було ухвалено: стягнути із ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 54576 грн. 90 коп. заборгованості по заробітній платі без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів; стягнути із ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 18306 грн. 21 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Проте фактичний розрахунок був проведений з нею лише 25 січня 2019 року. В зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити.

11 квітня 2019 року ухвалою суду по справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з викликом сторін.

17 травня 2019 року до суду надійшов відзив від відповідача ДП «ЛДЗ «Лорта» /а.с.23,24/, в якому зазначено, що 20 грудня 2018 року ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» згідно із платіжним дорученням № 467 перерахувало Залізничному ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області 146027,54 грн., куди входили грошові кошти, які повинні були виплачені позивачу, отже, відповідач погоджується виплатити позивачу 9784,22 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку в період з 08 листопада 2018 року по 20 грудня 2018 року (315,62 грн. (середньоденна заробітна плата) х 31 день = 9784,22 грн.).

У судовому засіданні позивач позов підтримала, дала пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, дав пояснення аналогічні доводам, наведеним у письмовому відзиві.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07 листопада 2018 року, ухваленого у цивільній справі № 462/6456/18 за позовом ОСОБА_1 до ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні було ухвалено:

стягнути із ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 54576 грн. 90 коп. заборгованості по заробітній платі без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів;

стягнути із ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 18306 грн. 21 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Зазначеним судовим рішенням було встановлено, що ОСОБА_1 працювала на посаді головного метролога у Державному підприємстві «Львівський державний завод «ЛОРТА» і наказом від 16.08.2018 року №434к була звільнена з роботи на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. У день звільнення позивача, останній не були виплачені належні їй від підприємства суми, і тому суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 54576 грн. 90 коп. заборгованості по заробітній платі без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів та 18306 грн. 21 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 серпня 2018 року по 07 листопада 2019 року.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищевказане рішення суду має преюдиційне значення при вирішенні даного спору в силу вимог частини 4 статті 82 ЦПК України.

18 грудня 2018 року постановою старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Мацьківа А.О. було відкрито виконавче провадження № 57932313 з виконання виконавчого листа № 462/6456/18 виданого Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 72883,11 грн. /а.с.34/.

Як убачається з листа Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області від 23 травня 2019 року № 17861 на виконанні у вказаному відділі перебуває зведене виконавче провадження № 57112778, боржником по якому є відповідач ДП «ЛДЗ «ЛОРТА», до складу якого входять виконавчі провадження про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення в користь держави. Зокрема, до складу зведеного виконавчого провадження входило виконавче провадження № 57932313 про стягнення з ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 боргу /а.с.29,30/.

20 грудня 2018 року відповідач ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» згідно із платіжним дорученням № 467 перерахував Залізничному ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області 146027,54 грн., в якому в графі призначення платежу зазначено: «Заборгована зарпла за 04.-08.2018 року згідно з постановами ВП №57910480, № 57903995 від 13.12.2018 року. ВП № 57931547, № 57932313 від 18.12.2018 року, в тому числі виконавчий збір 13247,94, витрати на проведення виконавчих дій 300 грн.». /а.с.26/.

Розпорядженням Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області від 25 січня 2019 року № 57932313 було вирішено грошові кошти в сумі 8192,86 грн., що надійшли 20 грудня 2018 року, 4524,23 грн., що надійшли 20 грудня 2018 року, 28047,94 грн., що надійшли 04 січня 2019 року, 199337,91 грн., що надійшли 22 січня 2019 року, 2367,25 грн., що надійшли 22 січня 2019 року, 20701,39 грн., що надійшли 22 січня 2019 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконані виконавчого документа № 462/6456/18 перерахувати 72883,11 грн. на користь ОСОБА_1 /а.с.45/.

25 січня 2019 року Залізничним ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області згідно із платіжним дорученням № 761 перераховано позивачу ОСОБА_1 72883,11 грн. боргу /а.с.46/.

Таким чином, з позивачем ОСОБА_1 фактичний розрахунок із заборгованості по заробітній платі був проведений 25 січня 2019 року, тобто у день коли вона фактично отримала грошові кошти на свій банківський рахунок, що, зокрема підтверджується і випискою ПАТ КБ «Приватбанк» від 10 травня 2019 року /а.с.20/

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У пункті п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" було роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідач не надав належних, допустимих та достатніх доказів того, що він провів повний розрахунок з позивачем 20 грудня 2018 року.

Суд критично ставиться до твердження представника відповідача, що відсутня вина ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» у тому, що позивач ОСОБА_1 лише 25 січня 2019 року фактично отримала повний розрахунок по заборгованій заробітній платі, з огляду на таке.

Згідно із пунктом 1.30 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Таким чином, надане суду платіжне доручення № 467 від 20 грудня 2018 року про перерахування відповідачем грошових коштів на депозитний рахунок Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області в розмірі 146027,54 грн., не свідчить про те, що частина цих кошти в обов`язковому порядку повинна була бути отримана позивачем у той же день, оскільки інформація, розміщена у цьому платіжному дорученні не має відомостей того, чи надійшли ці кошти позивачу ОСОБА_1 і дату їх надходження.

Крім того, відповідачу достовірно відмово, що на виконанні у Залізничному ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області перебуває зведене виконавче провадження № 57112778, боржником по якому є відповідач ДП «ЛДЗ «ЛОРТА», до складу якого входять всі виконавчі провадження про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення в користь держави.

За таких обставин, відповідач, перераховуючи грошові кошти у межах вищевказаного зведеного виконавчого провадження, усвідомлює, що вимоги стягувачів щодо виплати заборгованості із заробітної плати будуть задовольняються в порядку надходження виконавчих документів (ч. 2 ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження»), і тому платіжне доручення № 467 від 20 грудня 2018 року ніяким чином не свідчить про дату фактичного розрахунку відповідача із позивачем.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що днем фактичного розрахунку відповідача з позивачем є день зарахування суми на рахунок позивача, тобто 25 січня 2019 року.

Для визначення розміру середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, а відтак суд бере виплати заробітної плати позивача за останні два відпрацьовані ним календарні місяці його роботи, що передували його звільненню з роботи.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07 листопада 2018 року встановлено, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 392 грн. 08 коп., а відтак зазначена обставина не підлягає доказуванню в силу вимог частини 4 статті 82 ЦПК України.

За таких, твердження представника відповідача, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 315 грн. 62 коп. є некоректним, а відтак, розрахунок відповідача щодо розміру середньомісячного заробітку за час затримки виплати заробітної плати за період з 08 листопада 2018 року по 20 грудня 2018 року не береться судом до уваги.

Аналізуючи розрахунок середньомісячного заробітку за час затримки виплати заробітної плати в період з 08 листопада 2018 року по 25 січня 2019 року, який був наданий суду позивачем, згідно з яким розмір зазначених виплат становить 20766,75 грн. (8043,08 грн. : 22 х 17 = 6214,35 грн.; 8042,08 грн. : 21 х 21 = 8042,08 грн.; 8042,08 грн. : 21 х 17 = 6510,32 грн.), суд знаходить його таким, що не відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, оскільки такий проведений без урахування середньоденної заробітної плати позивача в розмірі 392 грн. 08 коп.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, приходить до висновків, що середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні з 08 листопада 2018 року по 25 січня 2019 року складає 21172 грн. 33коп. (392 грн. 08 коп.? 54 робочих дні), і тому сама вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з обов`язковим стягненням із цієї суми податків та обов`язкових зборів.

Беручи до уваги, що позовні вимоги були задоволені у повному обсязі, то судові витрати слід покласти на відповідача в силу вимог ч.2 ст.141 ЦПК України, які підлягають стягненню на користь держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60-62, 88, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки виплати заробітної плати задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод» «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 21173 (двадцять одна тисяча сто сімдесят три) гривні 32 коп. середнього заробітку за весь період затримки виплати позивачу належних їй сум, провівши з цих сум стягнення податків та обов`язкових зборів.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод» «ЛОРТА» на користь держави 786 гривні 40 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1 ).

Відповідач: Державне підприємство «Львівський державний завод «ЛОРТА» (79040, м. Львів, вул. Патона,1 ).

Повний текст рішення складений 29 травня 2019 року.

Суддя:

Оригінал рішення.