Справа № 350/2398/18
Провадження № 2/350/116/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Максиміва І.В.

з участю секретаря Видойник І.П.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача Ошуста С.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рожнятів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , заінтересована особа Орган опіки і піклування Рожнятівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в якому просить ухвалити рішення, яким позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що з 16 березня 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_5 . Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, тому рішенням Рожнятівського районного суду від 01 грудня 2014 року шлюб між ними розірвано, сина ОСОБА_6 залишено на проживанні разом з нею. Згідно рішення Рожнятівського районного суду від 16 вересня 2014 року з відповідача в її користь стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_6 . З часу народження дитини, відповідач її життям не цікавиться, син ОСОБА_7 проживає разом з нею, всі питання щодо його виховання вирішуються нею самостійно без участі відповідача, так як останній припинив з нею та сином спілкування, не виконує жодного з покладених законом на батьків обов`язків, не бере педагогічної, матеріальної, грошової чи будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Гутник П.М. позов підтримали повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просять позов задоволити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник - адвокат Ошуст С.Є. проти позову заперечили, відповідач пояснив, що сплачує аліменти на утримання дитини та бажає приймати участь у її вихованні, однак позивачка чинить йому в цьому перешкоди, не допускає його до дитини, вчиняє сварки та скандали. Не заперечив, що наданий час не відвідує дитину, оскільки враховуючи вік дитини, намагається уникати будь-яких конфліктів з позивачкою з приводу виховання дитини, тому обмежується сплатою аліментів. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник органу опіки і піклування Рожнятівської РДА Попович В.Я. у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, зазначила, що орган опіки і піклування надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки останній не приймає жодної участі у вихованні сина ОСОБА_6 , хоча будь-які перешкоди у цьому відсутні. Просила про задоволення позову.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією рішення про розірвання шлюбу від 01.12.2014 та копією свідоцтва народження дитини серії НОМЕР_1 від 20 вересня 2013 року (а.с.5-6).

З довідки №3182 виданої Брошнів-Осадською селищною радою ОТГ 26 листопада 2018 року та акту обстеження матеріально-побутових умов, складеним комісією Брошнів-Осадської селищної ради ОТГ 23 листопада 2018 року вбачається, що малолітній ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , у задовільних матеріально-побутових умовах, батько дитини ОСОБА_3 участі у її вихованні не бере, не провідує її (а.с 4, 7).

З довідки №13 виданої Брошнів-Осадським закладом дошкільної освіти (ясла-садок) "Шовкова косиця" 23.12.2018 року (а.с.8) вбачається, що син сторін ОСОБА_9 перебуває у даному дошкільному закладі з 29 березня 2016 року. Мама дитини ОСОБА_1 піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Батько ОСОБА_3 не відвідував сина, щодо його впливу на виховання дитини адміністрації та вихователям закладу невідомо.

Згідно довідки, виданої Рожнятівським районним відділом ДВС від 16.01.2019 року, у відповідача ОСОБА_3 відсутня заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини. Розмір аліментів, які сплачує ОСОБА_3 на дитину, становить 1200 грн. на місяць. (а.с.34).

Згідно довідки серії ІАА № 0915236 виданої Департаментом інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_3 , на території України станом на 21.01.2019 року не знятої чи не погашеної судимості не має (а.с.32).

Згідно наданої характеристики за місцем проживання, ОСОБА_3 характеризується виключно з позитивної сторони (а.с.33).

З висновку органу опіки і піклування Рожнятівської РДА від 15 квітня 2019 року № 109/04-13 (а.с. 35-36) вбачається, що ОСОБА_3 на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з`явився, доручив представляти свої інтереси адвокату Ошусту С.Є., який вказав на те, що ОСОБА_3 заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Щодо участі у вихованні та побаченні з сином ОСОБА_10 пояснює, що існують перешкоди зі сторони родичів колишньої дружини та неї самої (сварки, скандали). Однак, до служби у справах дітей щодо визначення способів його участі у вихованні сина не звертався. Також представником ОСОБА_3 було підтверджено факт оспорення батьківства, і в разі підтвердження тестом ДНК, що ОСОБА_3 не являється батьком дитини, позбавлення його батьківських прав буде недоцільним. В іншому випадку він прикладе максимум зусиль для того щоб налагодити стосунки з сином та прийматиме участь у його вихованні. Орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_6 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто позбавлення прав на виховання, захист інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), яка відповідно до статті 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто особа має повністю розуміти наслідки своєї винної поведінки.

Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України ).

Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини в діях батьків.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_3 надалі бажає належним чином займатися вихованням дитини її матеріальним утриманням, брати активну участь у житті сина ОСОБА_6 .

Крім цього, як зазначив ОСОБА_3 у судовому засіданні, він більшість часу перебуває за кордоном на заробітках, а тому бере участь в утриманні дитини шляхом своєчасної сплати аліментів у визначеному рішенням суду розмірі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та давши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку про відсутність об`єктивних і безсумнівних доказів винної поведінки відповідача та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно сина ОСОБА_6 , а отже, і про відсутність підстав для позбавлення його батьківських прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, ст. 51 Конституції України, ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 5, ч. 7, 8 ст. 7, 19, 151, 164 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , заінтересована особа Орган опіки і піклування Рожнятівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Попередити відповідача ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини: більше уваги приділяти фізичному та духовному розвитку, надавати матеріальну допомогу, знайти спосіб відновити дружні стосунки з сином.

Покласти на орган опіки та піклування Рожнятівської районної державної адміністрації контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Максимів І.

Повний текст рішення складений 22 травня 2019 року.