Номер провадження: 22-ц/813/356/19
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я.В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участі секретаря - Чепрас А.І.

з участю: представника відповідачки ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2018 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання знести самовільно збудовані будівлі,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

28.11.2017 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (далі-УДАБК) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання знести самовільно збудовані будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.02.2018 року відкрито провадження у справі.

16.03.2018 року представник УДАБК подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житлові будинки та земельні ділянки по АДРЕСА_1 :

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2018 року клопотання представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково: накладено арешт на житловий будинок загальною площею (кв.м): 220.6, житлова площа (кв.м): 51.6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер 101 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ; накладено арешт на житловий будинок загальною площею (кв.м): 210.6, житлова площа (кв.м): 117.9, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та на земельну ділянка кадастровий номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер 101 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ; накладено арешт на житловий будинок загальною площею (кв.м): 248.6, житлова площа (кв.м): 89.8, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_5 , реєстраційний номер 101 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ; накладено арешт на житловий будинок загальною площею (кв.м): 231.4, житлова площа (кв.м): 124.6 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_8 , реєстраційний номер 101 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ; накладено арешт на житловий будинок загальною площею (кв.м): 244.9, житлова площа (кв.м): 89, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_10 , реєстраційний номер 101 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ; накладено арешт на житловий будинок загальною площею (кв.м): 244.4, житлова площа (кв.м): 89, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_12 , реєстраційний номер 101 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 В іншій частині клопотання відмовлено.

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 02.04.018 року в частині накладення арешту скасувати та постановити нову, якою відмовити позивачу в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 зазначає: підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на визначене в оскаржуваній ухвалі майно суддею не визначені, не встановлені та відповідними доказами не доведені; докази, якими доводиться наявність обставин (фактів), які свідчать про існування на даний час реальної загрози істотного ускладнення чи неможливості виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та які тим самим обґрунтовують необхідність накладення арешту на зазначене майно в матеріалах справи відсутні; правові підстави для накладення арешту відсутні, а ч. 2 ст. 149 ЦПК України застосована судом безпідставно; обґрунтовуючи необхідність накладення арешту суд обмежився виключно викладенням висновку про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, однак якими саме доказами доводиться наявність таких обставин (фактів), в оскаржуваній ухвалі не визначено; застосовуючи ч. 2 ст. 149 ЦПК України та вживаючи заходи забезпечення позову, суддя повинен обов`язково встановити та довести наявність саме таких обставин (фактів), а не лише обмежитися викладенням свого суб`єктивного висновку про доцільність вжиття таких заходів; відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, наявність таких обставин (фактів) суд повинен встановлювати на підставі доказів, проте, докази наявності таких обставин (фактів) не наведені; дані про особу відповідача, які б зокрема, могли свідчити про можливість вчинення ним заходів, направлених на ухилення від виконання рішення суду, суддею не з`ясовані та не наведені в оскаржуваній ухвалі; відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, однак підстави, за яких був обраний саме такий вид забезпечення, як арешт житлових будинків та земельних ділянок, в ухвалі не визначені; шляхом накладення арешту на майно забезпечуються позови майнового характеру, що зокрема, зазначено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», тобто позови, за якими позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь певне майно або кошти; у даній справі відповідачем заявлені вимоги немайнового характеру, а тому накладення арешту за оскаржуваною ухвалою не може вважатися таким, що відповідає позовним вимогам; накладення арешту на майно полягає у встановлені повної заборони розпорядження цим майном а тому оскаржуваною ухвалою відповідач позбавляється ще до вирішення справи по суті можливості здавати належні йому на праві приватної власності житлові будинки в оренду; таке обмеження прав відповідача призведе до істотних негативних незворотних наслідків для нього, зокрема фактичного зриву для відповідача курортного сезону 2018 року та неотримання ним грошових коштів; при постановленні ухвали не враховані інтереси відповідача і не вирішено питання зустрічного забезпечення.

ІІІ . МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Суд першої інстанції, вирішуючи заяву представника позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна у вигляді житлових будинків та земельних ділянок виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову у такий спосіб може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі (а.с.131-132).

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ч.1 п.п.1,2,4, ч.3 ЦПК України).

Станом на час прийняття ухвали від 02.04.2018 року в суді першої інстанції заявлені позовні вимоги про зобов`язання знести самовільно збудовані будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.1-7).

Позивач стверджує, що житлові будинки є самочинним будівництвом, щодо якого здійснена державна реєстрація права власності за відповідачкою ОСОБА_1

Зважаючи на те, що невжиття заходів забезпечення позову про зобов`язання знести самовільно збудовані будівлі за адресою: АДРЕСА_1 може істотно ускладнити, унеможливити виконання рішення суду, а також може вплинути на ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність забезпечення позову у даній справі.

Разом з тим, забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно не є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Накладення арешту на майно полягає у встановлені повної заборони розпорядження арештованим майном.

Шляхом накладення арешту на майно можуть забезпечуватись позови майнового характеру, тобто позови про стягнення певного майна або коштів.

У даному випадку йдеться про зобов`язання знести самовільно збудовані будівлі на земельних ділянках.

Тому співмірним і ефективним заходом забезпечення позову, у даному випадку, є заборона реєстраторам і особам, які здійснюють функції з реєстрації права власності на нерухоме майно вчиняти дії з перереєстрації спірного нерухомого майна.

За таких обставин, ухвала суду про забезпечення позову в частині, яка оскаржується, підлягає зміні.

Доводи відповідачки у скарзі про те, що: не надано доказів, які б свідчили про існування на даний час реальної загрози істотного ускладнення чи неможливості виконання можливого рішення суду про задоволення позову; відсутні дані про особу відповідача, які б зокрема, могли свідчити про можливість вчинення ним заходів, направлених на ухилення від виконання рішення суду; не вирішено питання зустрічного забезпечення, не заслуговують на увагу.

За обставинами справи, між сторонами виник спір з приводу нерухомого майна, зокрема, позивач стверджує про самочинність будівництва, а відповідач відповідно про наявність права власності на спірне майно.

Оскільки предметом спору є знесення нерухомого майна з підстав того, що воно є самочинним, спірне нерухоме майно зареєстроване на праві власності за відповідачкою, ефективним захистом поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача є забезпечення позову до вирішення спору по суті шляхом заборони вчиняти певні дії.

При цьому, таке обмеження прав відповідача не призведе до істотних, негативних або незворотних наслідків для нього.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові (ст. 154 ч.3 ЦПК України).

Підстави для обов`язкового зустрічного забезпечення, передбачені ч.3 ст. 154 ЦПК України, у даному випадку, відсутні.

Підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи до уваги, що суд порушив норми процесуального права - ст. 150 ч.3 ЦПК України в частині визначення співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, ухвала суду першої інстанції підлягає зміні у частині з викладенням судового рішення у цій частині у новій редакції.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів Одеського апеляційного суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2018 року про забезпечення позову у частині накладення арешту на об`єкти нерухомого майна - змінити, виклавши резолютивну частину ухвали у цій частині в новій редакції:

Заяву Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити реєстраторам і особам, які здійснюють функції з реєстрації права власності на нерухоме майно вчиняти дії з перереєстрації нерухомого майна:

на житловий будинок загальною площею (кв.м): 210.6, житлова площа (кв.м): 117.9, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та на земельну ділянка кадастровий номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер 101 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

на житловий будинок загальною площею (кв.м): 248.6, житлова площа (кв.м): 89.8, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_5 , реєстраційний номер 101 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

на житловий будинок загальною площею (кв.м): 231.4, житлова площа (кв.м): 124.6 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_8 , реєстраційний номер 101 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

на житловий будинок загальною площею (кв.м): 244.9, житлова площа (кв.м): 89, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_10 , реєстраційний номер 101 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

на житловий будинок загальною площею (кв.м): 244.4, житлова площа (кв.м): 89, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_12 , реєстраційний номер 101 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 31.05.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков