Справа № 415/9046/18
Провадження № 22-ц/810/315/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Назарової М.В.,

суддів Єрмакова Ю.В., Кострицького В.В.,

за участю секретаря Онопрієнка А.Є.,

учасники справи: заявник - ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження,

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 19 березня 2019 року, постановлену Лисичанським міським судом у складі: судді Луньової Д.Ю. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про скасування судового наказу Лисичанського міського суду Луганської області від 30.11.2018 року за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року заявникОСОБА_1 звернулась з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мотивуючи тим, що заявник перебувала у зареєстрованому шлюбі з боржником з 05 червня 1998 року та має неповнолітніх дітей, батьком яких у свідоцтві про народження записаний боржник. Інших дітей, непрацездатної дружини, батьків боржник не має. Стягнень за виконавчими документами з нього не справляється. Оскільки сторони проживають окремо, добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей боржник не надає, тому заявникОСОБА_1 просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі половини заробітку (доходу) боржника щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до повноліття дітей, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Судовим наказом Лисичанського міського суду Луганської області від 30 листопада 2018 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі половини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.11.2018 року та до досягнення кожною дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Не погоджуючись з таким судовим наказом, боржник ОСОБА_3 18 березня 2019 року звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з заявою про його скасування. Одночасно просив поновити пропущений строк для подання заяви про скасування судового наказу, мотивуючи тим, що судовий наказ він не отримував, оскільки останні декілька років він мешкав у м. Луганську. Лише 15 березня 2019 року боржник дізнався від своєї матері про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання трьох дітей, і щодо народження двох молодших дітей він не має відношення.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 19 березня 2019 року відмовлено в прийнятті заяви ОСОБА_3 про скасування судового наказу Лисичанського міського суду Луганської області від 30.11.2018 року за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів та повернуто її заявнику.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_3 09.04.2019 року звернувся до суду з апеляційною скаргою та просить скасувати ухвалу та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

Доводами апеляційної скарги є те, що на час видачі судового наказу боржник знаходився у м. Луганську і повернувся до м. Лисичанська лише у березні 2019 року. Судовий наказ отримала мати боржника, але про це не повідомила останнього. Розгляд заяви ОСОБА_1 в наказному провадженні неможливий, бо є спір відносно походження дітей.

Від ОСОБА_7 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що заявник не проти скасування оскаржуваної ухвали, бо їй відомо, що скаржник не мав можливості отримати судовий наказ у грудні 2018 року, бо знаходився у цей час у м. Луганську, та зазначає, що двоє її молодших дітей від іншого чоловіка, тому просить задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_3

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2019 року визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Назарову М.В., склад колегії суддів - Єрмакова Ю.В. Стахову Н.В.

Апеляційне провадження у справі відкрито 26 квітня 2019 року, ухвалою суду від 06 травня 2019 року справу призначено до апеляційного розгляду об 11-й год. 21 травня 2019 року.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 21.05.2019 року вилучено суддю Стахову Н.В. у зв`язку із відпусткою, новий суддя у складі колегії суддів - Кострицький В.В.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 4 статті 364 ЦПК України визнання апеляційної скарги іншою особою враховується судом апеляційної інстанції у частині наявності або відсутності фактів, які мають значення для вирішення справи.

Постановляючи ухвалу про відмову у прийнятті заяви про скасування судового наказу та про повернення її заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що заява подана з пропуском строку для звернення до суду з даною заявою, зазначені заявником обставини щодо поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування судового наказу є необґрунтованими, оскільки судовий наказ боржником отримано 20.12.2018 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення з відміткою «вручено особисто». Тому вимога про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу не піддягає задоволенню.

Із посиланням на аналіз вимог п. 4 ч. 1 ст. 161, ч. 1, 7 ст. 170 ЦПК України суд також зробив висновок про передбачену законом можливість у разі видання наказу про стягнення аліментів за заявою боржника лише зменшення розміру аліментів, визначених судом, або про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами та про відсутність можливості скасування судового наказу, виданого за вимогою про стягнення аліментів.

Переглядаючи справу за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути виданий, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Матеріали справи свідчать про те, що сторони дійсно перебувають у шлюбі з 05 червня 1998 року (а.с. 4), мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком яких записаний скаржник ОСОБА_3 (а.с. 5, 6, 7), які проживають із матір`ю (а.с. 8).

Отже, видача судового наказу за заявленими заявником ОСОБА_1 як передбачена п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути переглянутий за нововиявленими обставинами.

Таким чином, висновок суду про відсутність передбачених законом підстав можливості скасування судового наказу, виданого за вимогою про стягнення аліментів, тому про повернення заяви заявнику ОСОБА_3 є правильними, а доводи скарги їх не спростовують, оскільки зводяться до спору щодо походження дітей.

Натомість, вдаючись до обговорення питання щодо пропуску передбаченого частиною першою статті 170 ЦПК України строку, протягом якого боржник має право подати заяву про скасування судового наказу, суд не взяв до уваги, що таке не стосується випадків видачі судового наказу відповідно до пункті 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, тобто вимог про стягнення аліментів у розмірі … на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Визначальним в даному випадку є саме відсутність у боржника за вимогами про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі, визначеному п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, права звернення із заявою про скасування такого наказу. Наслідком вчинення таких дій боржником є саме повернення заяви.

Отже, висновки суду про пропуск боржником ОСОБА_3 строку для подання заяви про скасування судового наказу та необґрунтованість вимоги про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу є помилковими, як і висновки, що містять в резолютивній частині, про відмову у прийнятті заяви, проте вони не призвели до неправильного вирішення процесуального питання.

При цьому, визнання скарги стягувачем ОСОБА_1 , яке має враховуватися лише в частині наявності або відсутності фактів, які мають значення для вирішення справи, колегія суддів не може брати до уваги, оскільки в даному випадку вирішується лише процесуальне питання, а факт походження дітей не розглядається в теперішній справі і є предметом самостійного судового провадження.

Вказане порушення норм процесуального права з огляду на вимоги ст. 376 ЦПК України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги боржника ОСОБА_3 та зміни судового рішення в наведеній частині.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 19 березня 2019 року змінити, виключивши з мотивувальної частини ухвали висновки суду щодо пропуску боржником ОСОБА_3 строку для подання заяви про скасування судового наказу і у резолютивній частині ухвали - висновок про відмову у прийняття заяви.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 21 травня 2019 року.

Головуючий

Судді: