ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

справа № 640/17847/17

провадження № 22-ц/818/1622/19

03 червня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

учасники справи:

позивач - Обласне комунальне виробничо-експлуатаційне підприємство «Держпром»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обласного комунального виробничо-експлуатаційного підприємства «Держпром» на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2018 року в складі судді Нев`ядомського Д.В.,

у с т а н о в и в:

В листопаді 2017 року Обласне комунальне виробничо-експлуатаційне підприємство «Держпром» (далі - ОК ВЕП «Держпром») в особі свого представника Третьякової Наталії Юріївної звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що в період з 06 по 08 квітня 2014 року в адміністративній будівлі АДРЕСА_1 , яка перебуває на балансі ОК ВЕП «Держпром», сталася надзвичайна ситуація - захоплення будівлі, пошкодження майна, пожежа. 08 квітня 2014 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 294 КК України, було затримано 60 осіб, у тому числі ОСОБА_1 , якого було засуджено за вироком суду з кваліфікацією його дій як активну участь у масових заворушеннях, що супроводжувлись захопленням будівлі. Згідно з актами оцінки матеріальних збитків виявлено нестачу майна на загальну суму 3 496 602 грн. 02 коп. Посилаючись на підстави, передбачені статтею 1190 ЦК України, позивач просив стягнути суму в розмірі 3 496 602 грн. 02 коп. на користь ОК ВЕП «Держпром».

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позов не є доведеним.

22 січня 2019 року ОК ВЕП «Держпром» звернувся до Харківського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не надано правової оцінки доказам на підтвердження заподіяння матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а саме - інвентаризаційним описам основних засобів, звіряльним відомостям, актам про нанесення шкоди конструктивним елементам будівлі АДРЕСА_1 , складеним за результатами проведення інвентаризації, копіям локальних кошторисів на внутрішні будівельні роботи в даному будинку. Вина ОСОБА_1 встановлена вироком суду, що набрав чинності.

Момот В.В. з заявою про перегляд заочного рішення до суду першої інстанції не звертався, правом на відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Загальні питання відшкодування шкоди регулюються положеннями параграфа першого глави 82 ЦК України.

На обгрунтування позовних вимог позивач посилався на загальні норми відшкодування шкоди, зокрема на положення статей 1166, 1190 ЦК України.

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Разом з тим, за положеннями статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Як роз`яснено в пунктах 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року № 6 (зі змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 7 від 08 липня 1994 року, № 11 від 30 вересня 1994 року, № 15 від 25 травня 1998 року, № 9 від 24 жовтня 2003 року) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Матеріали справи свідчать, що в період з 06 по 08 квітня 2014 року в адміністративній будівлі АДРЕСА_1 , яка перебуває на балансі ОК ВЕП «Держпром», сталася надзвичайна ситуація - захоплення будівлі, пошкодження майна, пожежа. 08 квітня 2014 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 294 КК України, було затримано 60 осіб, у тому числі ОСОБА_1

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 28 березня 2017 року ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною першою статті 294 КК України, з призначенням покарання у виді 5 років позбавлення волі.

За цивільними позовами з ОСОБА_1 стягнуто: на користь Харківської обласної державної адміністрації - 186 369 грн. 11 коп., на користь Харківської обласної ради - 11 786 грн. 50 коп., на користь Академії внутрішніх військ МВС України - 21 133 грн. 86 коп., на користь ОК ВЕП «Держпром» - 3 776 490 грн. 02 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 жовтня 2017 року вирок Київського районного суду м. Харкова від 28 березня 2017 року стосовно ОСОБА_1 змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку та кваліфікації дій ОСОБА_1 висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 активних дій (участі) в масових заворушеннях, що супроводжувались насильством над особами, погромами, підпалами, знищенням майна, опором представникам влади із застосуванням зброї та інших предметів, які використовувались як зброя.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано як активну участь у масових заворушеннях, що супроводжувались захопленням будівлі за частиною першою статті 294 КК України, та вважається, що його засуджено за цим кримінальним законом до покарання, призначеного судом першої інстанції у виді 5 років позбавлення волі.

Вирок суду в частині вирішенням цивільних позовів скасовано та призначено новий розгляд цивільних позовів в порядку цивільного судочинства.

За правилами частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки дії відповідача кваліфіковано лише як активну участь у масових заворушеннях, що супроводжувались захопленням будівлі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові про стягнення матеріальних збитків у зв`язку з нестачою майна на загальну суму 3 496 602 грн. 02 коп.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають, зводяться до необхідності переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін (пункт 4 частини 3 статті 2 ЦПК України).

За правилами частин першої-третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 43 ЦПК України учасник справи зобов`язані, зокрема, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Обласного комунального виробничо-експлуатаційного підприємства «Держпром» залишити без задоволення.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 03 червня 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова