Справа № 462/5294/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2019 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

при секретарі Колобич О.О.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 у серпні 2018 року звернувся у суд з позовом про виселення відповідача ОСОБА_3 з житлової кімнати площею 12,6 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги вона мотивує тим, що трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності сторонам по справі, зокрема ОСОБА_1 належить ј частки квартири, а ОСОБА_3 3/4 частки такої. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 30 жовтня 2017 року , яке набрало законної сили, виділено у користування ОСОБА_1 ізольовану кімнату жилою площею 12,6 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 . Однак, відповідач добровільно не бажає виконати рішення суду, він закрив кімнату площею 12,6 кв.м на замок, чому позивач не може зайти до неї. Сам відповідач рідко буває у квартирі, а коли приходить у квартиру, то тільки для того, щоб створити антисанітарію. На прохання позивача щодо звільнення кімнати площею 12,6 кв.м відповідач не реагує. За наведених обставин, просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, надали пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково пояснили, що відповідач, знаючи, що рішенням суду виділено позивачу у користування житлову кімнату площею 12,6 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 , відмовився виселитися із даної кімнати та закрив її на замок. Між тим, відповідач вже близько семи місяців не проживає у спірній квартирі, спірну кімнату не звільняє, а відтак позивач позбавлений можливості користуватися виділеною йому за судовим рішенням кімнатою. Просять позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належно повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи №5887/16-ц, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного судочинства.

Захист прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способами захисту суб`єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України, зокрема припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдавати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна дотримуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 30 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності та встановлення порядку користування власністю задовольно. ОСОБА_4 ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку у спільній сумісній власності квартири АДРЕСА_1 . Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 у користування кімнату жилою площею 12,6 кв.м, відповідачу ОСОБА_3 кімнати жилою площею 17,0 кв.м, та жилою площею 7,5 кв.м, залишивши кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню у спільному користуванні. Дане судове рішення набрало законної сили.

Даним судовим рішенням встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 54,80 кв.м, згідно свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 18 грудня 2003 року, виданого Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради, належить ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності та що між співвласниками спірної квартири не існувала будь-яка домовленість щодо розміру часток спільної сумісної власності. У спірній квартирі проживають та зареєстровані сторони по справі. Згідно до технічного паспорту квартири, складеного Львівським ОДК Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки квартира складається з трьох кімнат житловою площею 17,0 кв.м, 7,5 кв.м і 12,6 кв.м, кухні 5,9 кв.м, ванної кімнати 2,0 кв.м, вбиральні 1,1 кв.м, коридору 7,7 кв.м, а також квартира обладнана балконом 1,0 кв.м. Загальна площа квартири становить 54,8 кв.м, житлова площа - 37,1 кв.м. Одна кімната 12,6 кв.м є ізольованою, дві інші суміжні.

Судом встановлено, що позивач не може вселитися у виділену йому судовим рішенням кімнату площею 12,6 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 , так як відповідач відмовився в добровільному порядку її звільнити, закривши двері цієї кімнати на ключ, і вже близько семи місяців там не появляється.

Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з ст. 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осібі не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Судом беззаперечно встановлено, що позивач позбавлений можливості вселитися у кімнату площею 12,6 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 , яка виділена йому у користування за судовим рішенням, так як відповідач в добровільному порядку не бажає звільнити вказану житлову кімнату, чим порушує законні права та інтереси позивача, а відтак такі підлягають захисту в судовому порядку.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_3 з житлової кімнати площею 12,6 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 є підставними і підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору за подачу позовної заяви, у розмірі 704,80грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 81, 258-259, 264-265, 280-282 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення задовольнити.

Виселити ОСОБА_3 з житлової кімнати площею 12,6 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 704,80грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 30.05.2019 року.

Суддя: