Справа № 539/1493/18
Провадження № 2/539/548/2019
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
11 травня 2019 року Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області
в складі: головуючого судді Гудкова С.В.,
за участю: секретаря Шрейтер С.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
предстаника позивача адвоката Павличенка В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Друга Лубенська державна нотаріальна контора, про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності .
У позові вказала, що з грудня 2004р. вона почала проживати з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. З 2006р. року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , що належить останній.
17.03.2017р. позивачка офіційно зареєструвала шлюб з ОСОБА_3
За час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, позивач та ОСОБА_3 за спільні кошти придбали 66/100 часток житлового будинку і автомобіль марки DAEWOO NEXIA, придбане майно було зареєстроване за ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, у Другій Лубенській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа за №351/2017р. на все майно померлого. Заяву про прийняття спадщини подала дружина померлого ОСОБА_4 ОСОБА_1 , дочка померлого, ОСОБА_2 . Заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_2 подала дочка померлого ОСОБА_5 .
Прохає суд:
- Визнати, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з грудня 2004р. до реєстрації шлюбу 17.03.2017р. проживали однією сім`єю, не перебуваючи у шлюбі.
- Визнати 66/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_2 , об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з визначенням часток по ? кожному.
- Визнати автомобіль марки DAEWOO модель NEXIA, 2007р. випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з визначенням часток по ? кожному.
- Стягнути з відповідача судові витрати.
30.07.2019р. відповідачем ОСОБА_2 надано відзив на позовну заяву, де зазначила, що до укладення шлюбу, її батько ОСОБА_3 ні з ким однією сім`єю не проживав, утриманцем ні у кого не був, і коштів від інших осіб не брав.
Спільне проживання в одному приміщенні та зазначення певної адреси в медичних документах, не свідчить про факт ведення спільного господарства та наявність спільного бюджету.
Крім того, померлий ОСОБА_3 був з 14.06.2018р. зареєстрований за іншою адресою: АДРЕСА_2 .
У разі, якби померлий проживав з позивачем однією сім`єю з 2004р., то логічно було б, щоб з 2004р. померлий мав би бути зареєстрований у місці свого фактичного проживання.
До того, у договорі купівлі продажу частини будинку, у п.4.3. ОСОБА_3 підтвердив, що грошові кошти на які купується предмет договору не є спільною сумісною власністю подружжя. А отже, факт проживання однією сім`єю позивача та ОСОБА_3 з 2004р., а також факт належності спірного майна до спільної сумісної власності не доведений.
31.07.2018р. позивач надала суду відповідь на відзив, зазначивши, що відповідач в відзиві вказує на те, що якщо ОСОБА_1 з ОСОБА_3 не були зареєстровані за однією адресою проживання, а тому спільно проживати не могли. Однак, місце фактичного проживання особи часто не співпадає з місцем офіційної реєстрації місця проживання.
Що стосується реєстрації ОСОБА_3 у частині будинку за адресою АДРЕСА_2 , це пояснюється тим, що позивач та ОСОБА_3 придбали частину будинку, і через деякий час він там зареєструвався. ОСОБА_1 зніматися з реєстрації у своїй власній квартирі та реєструватися в будинку не було ніякого сенсу, так як на реєстрацію місця проживання особливої уваги не звертали.
Після придбання частини будинку, позивач та померлий разом за спільні кошти робили ремонт, облаштовували будинок зручностями, так як планували там жити разом.
ОСОБА_3 03.03.2016р. дійсно продав будинок і земельну ділянку в м. Пирятин, кошти були сімейним бюджетом, розпоряджалися коштами за спільною згодою, витрачали на різні потреби.
Що стосується п.4.3 договору купівлі продажу нерухомості, на які вказує відповідач з приводу того, що зазначено: грошові кошти, на які купується предмет договору не є спільною сумісною власністю подружжя, то пункт договору повністю викладено так «грошові кошти, на які купується предмет договору не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки на момент укладення правочину не одружений». Нотаріус з`ясувавши, що ОСОБА_3 не перебуває в зареєстрованому шлюбі, вказав в договорі цей пункт.
Те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю підтверджується фотознімками за період з 2007 по 2017рік.
В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, на їх задоволенні наполягають.
Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно в установленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення. Причини своєї неявки суду не повідомили. Проти задоволення позову заперечили, шляхом надання відзиву на позов.
Третя особа Друга Лубенська державна нотаріальна контора - в судове засідання представника не направили, надали суду листа з проханням справу слухати без їх участі, у вирішенні спору покладаються на розсуд суду.
Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги думку сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
17.03.2017р. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб у Лубенському міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, за а/з № 49, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3 . (а.с. 11)
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_3 помер, а/з НОМЕР_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, видане Лубенським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, серія НОМЕР_5 . (а.с. 12)
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все майно, що належало йому на день смерті, зокрема, на 66/100 житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, за адресою: АДРЕСА_2 та автомобіль, марки DAEWOO модель NEXIA.
Відповідно до довідки Державного нотаріуса Другої Лубенської державної нотаріальної контори, №869 від 24.04.2018р., заяву про прийняття спадщини подала дружина померлого ОСОБА_1 , дочка померлого, ОСОБА_2 . Заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_2 подала дочка померлого ОСОБА_5 . (а.с.10)
Позивач обґрунтовуючи своє право власності на ? частину спірного будинку та автомобіля, посилається на те, що до офіційної реєстрації шлюбу в 2017р., вони починаючи з грудня 2004р. перебували у фактичних шлюбних відносинах: проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, придбавали у власність спірне майно за спільні кошти.
Відповідно до правової позиції сформованої в постанові постанова ВС/КЦС, в справі №544/1274/16ц від 18.07.2018, визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків
Вирішуючи питання правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.
Факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, починаючи з 2004р. підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, згідно акту будинкового комітету, від 24.04.2018р. ОСОБА_3 проживав у квартирі АДРЕСА_4 з 2006року, однією сім`єю з ОСОБА_1 без реєстрації, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного. До 17.03.2017р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали без реєстрації шлюбу ( а.с. 21)
Згідно довідки СТОВ «Агрофірма «ОРЖИЦЬКА» №107 від 24.02.2018р., ОСОБА_1 за період з 2013р. по 2017р. отримала дохід у вигляді орендної плати за землю у сумі 102281,38грн. Крім того, згідно відомостей трудової книжки, ОСОБА_1 починаючи з 2003р. займалася трудовою діяльністю, а отже отримувала дохід, у вигляді заробітної плати. Наведені обставини підтверджують, що ОСОБА_1 мала дохід, в розмірі який дозволяв їй брати участь у придбанні спірного майна. (а.с. 35-41).
Також факт проживання однією сім`єю до офіційної реєстрації шлюбу підтверджується численними фотознімками, з яких вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проводили разом всі сімейні свята, як весілля дочки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , День народження ОСОБА_1 у 2010р., спільний відпочинок на різних курортах, зокрема в Криму, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в 2012-2017р.р., а також проводили разом дозвілля вдома в квартирі ОСОБА_1 та на природі. (а.с. 85-93)
Крім того, факт проживання однією сім`єю, без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 також підтверджується показами свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які пояснювали, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 тривалий час, а саме з 2004р. проживали однією сім`єю, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки. Під час проживання однією, без реєстрації шлюбу, вони придбали частину будинку, в якому робили ремонт, облаштовували будинок зручностями, планували там разом проживати та придбали автомобіль. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мали спільний відпочинок на різних курортах, проводили разом дозвілля, будували плани на спільне майбутнє, а в березні 2017р. офіційно зареєстрували шлюб.
Згідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Згідно ч.ч. 3,4 ст. 372 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Така позиція викладена у постанові Верховного суду України від 08.06.2016р. за № 6-2253цс15.
Відповідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
У відповідності ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
При цьому суд відхиляє доводи відповідача, згідно яких він стверджує, що спірний будинок та автомобіль були придбані за особисті кошти померлого ОСОБА_3 та не є спільною сумісною власністю з позивачем.
Так свої доводи відповідач обґрунтовує тим, що в 2016 році ОСОБА_3 продав будинок та земельну ділянку в АДРЕСА_3 (а.с. 66-69), і у нього було достатньо коштів на придбання спірного майна в особисту приватну власність.
Однак, той факт, що померлий продав належне йому нерухоме майно, не доводить, те що всі ці кошти були витрачені на придбання спірного майна та не спростовує презумпцію спільної сумісної власності подружжя. Крім того, суд враховує пояснення позивачки, про те, що значна частина коштів від продажу нерухомості ОСОБА_3 була витрачена на відпочинок на різних курортах за межами України та для встановлення нових пам`ятників та надгробниць ОСОБА_3 своїм померлим родичам.( а.с. 133-139). Також суд враховує наявність у позивачки власних доходів, які дозволяли їй взяти участь у придбання спірного майна.
Також суд відхиляє посилання відповідача про те, що спірна частина будинку, була придбана на грошові кошти, які не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки на момент укладення правочину покупець не одружений, про що зазначено в п. 4.3 договору купівлі-продажу ( а.с. 13-15). На думку суду, така умова договору не є беззаперечним доказом придбання майна за особисті кошти ОСОБА_3 , оскільки вказівка про витрачення власних коштів була зроблена зі слів покупця. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , хоч і не перебував в зареєстрованому шлюбі на момент придбання нерухомості, однак перебував в фактичних шлюбних відносинах з позивачем.
Враховуючи викладене, спірне майно придбано позивачем та померлим за час спільного проживання однією сім`єю, є спільною сумісною власністю, а тому позов слід задовільнити.
Керуючись ст.ст. 4-13, 141, 174-181, 209-250, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності задовольнити повністю.
Визнати, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з грудня 2004року і до реєстрації їхнього шлюбу, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 року проживали однією сім`єю, не перебуваючи у шлюбі.
Визнати 66/100 частину житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_2 , об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з визначенням часток по ? кожному.
Визнати автомобіль марки DAEWOO модель NEXIA, 2007року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з визначенням часток по ? кожному.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 2305гривень 20 копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Полтавського апеляційного исуду через Лубенський міськрайонний суд протягом тридзяти днів з дня складання повного судового рішення.

Текст повного судового рішення виготовлено 16.05.2019 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду С.В. Гудков