Справа № 495/372/19
З а о ч н е р і ш е н н я
28 травня 2019 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого - одноособово судді Боярського О.О.,
при секретарі - Рачицькій І.А.,
справа №495/372/19
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,
Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що відповідач по справі участі у вихованні дитини та його матеріальному забезпеченню не приймає, дитину не відвідує. З 30.05.2016 року ОСОБА_2 оголошено у розшук. Відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. 28.09.2018 року Київська районна адміністрація, як орган опіки та піклування, надала висновок №1816/01-11 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні малолітньої дитини ОСОБА_3 .
Позивач по справі склала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити.
Представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування надав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника міської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом опублікування оголошення на веб сайті судової влади, причина неявки суду не відома, заяв про розгляд справи у його відсутності суду не надавав.
Враховуючи дані обставини, а також позицію представника позивача, на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Судом встановлено, що 23.12.2013 року від спільного шлюбу у сторін по справі народилася дитина - ОСОБА_3 .
З 17.07.2014 року по теперішній час місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою Новотроянівською сільською радою Болградського району Одеської області.
27.04.2015 року Рішенням Болградського районного суду Одеської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.
28.04.2015 року Рішенням Болградського районного суду Одеської області було вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.04.2015 року до 23.12.2031 року, тобто до досягнення дитиною повноліття.
26.05.2018 року ОСНКМ «Тульський» видало довідку (витяг з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) АДРЕСА_2 , згідно якої встановлено, що у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживають: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
29.05.2018 року Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відповідно до вимог виконавчого листа № 497/843/15-ц, виданого 06.05.2015 року Болградським районним судом, надав розрахунок заборгованості по аліментам боржника ОСОБА_2 щодо виплати аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, щомісячно, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 31.05.2018 року, яка складає 20 577,75 грн.
30.05.2016 року ОСОБА_2 оголошено в розшук, що підтверджується листом Військової прокуратури Білгород-Дністровського регіону України від 25.09.2017 року.
09.06.2016 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_5 , який було зареєстровано Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеської області, про що складено актовий запис за № 714. Після якого ОСОБА_1 змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».
26.06.2018 року ОСОБА_8 письмовою заявою підтвердила факт проживання ОСОБА_3 разом з матір`ю - ОСОБА_1 та вітчимом ОСОБА_5 , який приймає активну участь у вихованні дитини, за адресою: АДРЕСА_3 . Батько дитину ніколи не відвідував, матеріально не допомагав та витрат по утриманню сина не ніс.
27.06.2018 року ОСОБА_9 письмово підтвердив, що ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю - ОСОБА_1 та вітчимом ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 . Вітчим несе матеріальні витрати по догляду за ОСОБА_3 та виховує дитину, як рідну. З моменту фактичного проживання - 2015 року - за зазначеною адресою батька дитини жодного разу не бачив. Участі у вихованні дитини ОСОБА_2 не приймає. Батьком дитина називає свого вітчима - ОСОБА_5 .
27.06.2018 року письмовою заявою ОСОБА_10 підтверджує, що ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю - ОСОБА_1 та вітчимом ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 . З моменту фактичного проживання за вказаною адресою батько дитину ніколи не відвідував, участі у його вихованні та матеріальному підтриманні не приймає.
17.07.2018 року КУ «Дитяча міська поліклініка № 6» надала відповідь на запит Служби по справам дітей Одеської міської ради, згідно з яким вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на обліку у ДМП № 6 з 2015 року. При проведенні профілактичних оглядів в поліклініці та при відвідуванні на дому з дитиною завжди була мати, ОСОБА_1 . Батька ОСОБА_3 лікар та медсестра не бачили.
18.07.2018 року Одеський дошкільний навчальний заклад «Ясла-садок» № 231 Одеської міської ради надав характеристику, згідно якої вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує молодшу групу дитячого садку з 10.08.2017 року по теперішній час. Батько дитини, ОСОБА_2 , у житті дитини участі не приймає. За весь час відвідування дитиною садку, батько дитини не з`являвся.
25.07.2018 року Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області надав лист, згідно якого встановлено, що актового запису про державну реєстрацію смерті відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виявлено.
09.08.2018 року Управління превентивної діяльності ГУНП в Одеській області надав лист, згідно якого встановлено, що за обліками ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває у розшуку.
28.09.2018 року Київська районна адміністрація, як орган опіки та піклування, надала висновок № 1816/01-11 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відношенні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
05.10.2018 року Виконавчий комітет Новотроянівської сільської ради Болградського району Одеської області надало довідку № 1029, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована разом з дитиною, ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, відповідач не спілкується з дитиною, не займається її вихованням, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не піклується про навчання свого малолітнього сина, не займається підготовкою його до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, не займається лікуванням, не створює умови для отримання освіти, тобто не приймає ніякої участі у вихованні дитини.
На сьогоднішній день тільки мати, ОСОБА_1 , приділяє сину усю свою увагу та час, забезпечує умови проживання, виховання та розвитку дитини.
Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.
Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом.
Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.
У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітньої дитини і стимулювання батька щодо належного виконання своїх обов`язків.
Вищезазначені обставини свідчать про свідоме та систематичне невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, закріплених в Сімейному кодексі України.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відповідність позбавлення батьківських прав відповідача інтересам малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р., ст.ст. 141, 150, 157, 164-166 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 12, 81, 247, 258, 263- 265, 273, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: