У Х В А Л А

29 травня 2019 року

м. Київ

справа № 754/11948/15-ц

провадження № 61-10303ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А. розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання кредитних договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання кредитних договорів недійсними.

В обґрунтування вимог зазначав, що його дружина ОСОБА_2 є пенсіонером та інвалідом ІІ групи з непридатністю до регулярної праці у зв`язку з психічним захворюванням, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК №005547 від 4 квітня 2005 року. Вказував на те, що наявність у ОСОБА_2 психічного захворювання призводить до того, що вона не може повною мірою усвідомлювати і аналізувати значення свої дій та їх наслідків.

Зазначав, що 21 серпня 2013 року у магазині побутової техніки «Ельдорадо» відповідач уклав кредитний договір №005-28026-210813 з ОСОБА_2 без довідки про її доходи на придбання електронної техніки та супутніх до неї товарів на суму 13 753,66 грн зі строком договору кредиту 36 місяців і загальною сумою платежів у розмірі 23 658,29 грн Придбану техніку за кредитні кошти було передано третій особі, яка напередодні запропонувала ОСОБА_2 отримати від неї грошові кошти, якщо вона укладе кредитний договір на своє ім`я.

Посилався на те, що у зв`язку з нездатністю усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними з причин хронічного психічного розладу ОСОБА_2 поставила свою сім`ю у скрутне матеріальне становище та отримала загострення психічної хвороби. Вказане стало підставою для призначення проходження амбулаторного інтенсивного медикаментозного лікування та визнання в судовому порядку ОСОБА_2 недієздатною.

Зазначав, що ОСОБА_2 уклала три кредитні договори з відповідачем: договір № 005-28026-210813 від 21 серпня 2013 року, договір №008-29002-180214 від 18 лютого 2014 року та договір №005-29561-091214 від 9 грудня 2014 року.

Звертав увагу на те, що відповідач при укладенні кредитних договорів з ОСОБА_2 допустив грубі порушення, а саме не врахував те, що клієнт є інвалідом ІІ групи, пов`язаної з психічним захворюванням, та має єдиний офіційний дохід у виді пенсії розміром 1 254,55 грн. Уважає, що договори виходять за межі дрібних побутових, укладені не в інтересах сім`ї та без згоди позивача.

У процесі розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та відповідно до останньої редакції уточнених позовних вимог від 10 січня 2018 року (заяви про оптимізацію підстав позовних вимог) просив визнати кредитні договори №005-28026-210813 від 21 серпня 2013 року, договір №008-29002-180214 від 18 лютого 2014 року та договір №005-29561-091214 від 09 грудня 2014 року, укладені між відповідачем та ОСОБА_2 , недійсними згідно зі статтею 225 ЦК України та застосувати правові наслідки недійсності правочину, передбачені частиною 1 статті 216 ЦК України.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року, позов задоволено. Визнано кредитні договори №005-28026-210813 укладений 21 серпня 2013 року, №008-29002-180214 укладений 18 лютого 2014 року, №005-29561-091214 укладений 9 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_2 - недійсними.

У травні 2019 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За встановленими судами обставинами справи та визначеними правовідносинами, які випливають з договору споживчого кредиту,правове регулювання та застосування норм матеріального права не представляє складності, суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики.

Таким чином, за встановленими фактичними обставинами, справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

За таких обставин справа як така, що не представляє значної складності, є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання кредитних договорів недійсними відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш