Справа № 755/8512/19
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В. вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрямбуд», особа дії якого оскаржуються: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанов про арешт коштів та статутного капіталу,-

В С Т А Н О В И В :

28 травня 2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрямбуд», особа дії якого оскаржуються: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанов про арешт коштів та статутного капіталу.

31 травня 2019 року вказану скаргу було передано в провадження судді Гаврилової О.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до заявлених вимог, заявник просить суд: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Урбан Д.Д. при винесенні постанови від 08 квітня 2019 року - в частині накладення арешту на грошові кошти, які не належать боржнику та при винесенні постанови від 23 квітня 2019 року - в частині накладення арешту на статутний капітал юридичної особи не боржника; постанови про арешт статутного капіталу боржника та про арешт коштів боржника скасувати, зняти арешт з рахунків.

Таким чином, предметом оскарження виступають, зокрема, постанови старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Урбан Д.Д. про арешт коштів боржника від 08 квітня 2019 року та про арешт статутного капіталу боржника від 23 квітня

2019 року (ВП №47337103).

Відповідно до ст. 449 Цивільного процесуального кодексу України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як роз`яснено в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Як вбачається з матеріалів скарги, постанова про арешт коштів боржника винесена державним виконавцем 08 квітня 2019 року, постанова про арешт статутного капіталу боржникавинесена 23 квітня 2019 року.

Зі місту скарги та заяви про поновлення строку на звернення із скаргою вбачається, що заявник довідалась про існування постанови про арешт на рахунки боржника від представників банку - на початку травня 2019 року. Представник заявника ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, в межах якого винесені оскаржувані постанови - 08 травня 2019 року.

Як убачається з відбитку штемпелю поштового відділення, зазначеного на конверті відправки, заявник звернувся до суду із даною скаргою 20 травня 2019 року.

При цьому, матеріали скарги та заяви не містять доказів ознайомлення представника з матеріалами виконавчого провадження саме 08 травня 2019 року (наявної в матеріалах виконавчого провадження розписки представника про ознайомлення з виконавчим провадженням із проставленням дати тощо), як і доказів не відправлення скаржнику та/або неотримання нею оскаржуваних постанов, можливість отримання яких при ознайомленні з виконавчим провадженням також не викликає сумніву.

Крім того, як убачається з матеріалів скарги, постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП №47337103) винесена 23 квітня 2015 року. При цьому зміст скарги та заяви не містять доводів про те, що скаржник не була обізнана про існування виконавчого провадження, за яким вона є боржником.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосуваннястатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції, заява №183571/91» (Caseof Hornsbyv. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У пункті 41 рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст. 126 Цивільного процесуального кодексу України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку про залишення скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрямбуд», особа дії якого оскаржуються: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанов про арешт коштів та статутного капіталу, без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 126, 260, 353, 354, 447-449 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрямбуд», особа дії якого оскаржуються: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанов про арешт коштів та статутного капіталу - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцят днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: