Житомирський апеляційний суд
Справа №295/786/17 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л. М.
Категорія 30 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/786/17 за позовом Житомирського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, за апеляційною скаргою Житомирського міського центру зайнятості на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 лютого 2019 року, ухвалене під головуванням судді Чішман Л. М., -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 16 жовтня 2002 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні та за відсутності відповідної роботи 23 жовтня 2002 року отримав статус безробітного із призначенням йому допомоги по безробіттю згідно з п.п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2.1 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності». ОСОБА_1 перебував на обліку у Житомирському міському центрі зайнятості як безробітний з 16 жовтня по 20 листопада 2002 року.

19 січня 2016 року до Житомирського міського центру зайнятості від Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області надійшов лист № 159/03 від 11 січня 2016 року про те, що згідно з даними персоніфікованого обліку відповідач перебував на обліку у центрі зайнятості, отримував допомогу по безробіттю та одночасно працював у ДП «Житомир Ворд Білдінг Системс Україна» у період з жовтня по листопад 2002 року.

Вказав, що було проведено взаємозвірку між Житомирським міським центром зайнятості та ДП «Житомир Ворд Білдінг Системс Україна» і складено акт № 210 від 2 березня 2016 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 дійсно приховав той факт, що під час перебування на обліку у центрі зайнятості у якості безробітного він надавав послуги з охорони заводу ДП «Житомир Ворд Білдінг Системс Україна» згідно з договорами підряду від 1 жовтня 2002 року, 1 листопада 2002 року, 2 грудня 2002 року, що підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт від 31 жовтня 2002 року, 29 листопада 2002 року та 31 грудня 2002 року. З 11 липня 2008 року ДП «Житомир Ворд Білдінг Системс Україна» реорганізовано у ТОВ «Житомирський завод металевих конструкцій» відповідно до протоколу № 24/2008 від 19 лютого 2008 року.

Таким чином, відповідач не повідомив центр зайнятості про те, що він є зайнятою особою, натомість продовжував перебувати на обліку як безробітний та отримувати допомогу по безробіттю.

За період з 23 жовтня по 21 листопада 2002 року ОСОБА_1 отримав 2596,64 грн та був повідомлений належним чином про необхідність повернення коштів, проте станом на час звернення до суду кошти не повернув.

З урахуванням викладеного, просив стягнути з відповідача на свою користь кошти, отримані як допомога по безробіттю у сумі 2596,64 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Зокрема, зазначає, що під час реєстрації у центрі зайнятості та в подальшому, перебуваючи на обліку у центрі зайнятості, відповідач свідомо не повідомив про перебування у трудових відносинах згідно з договором цивільно-правового характеру з ДП «Житомир Ворд Білдінг Системс Україна», що є порушенням вимог п. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення».

Вказує, що за період з жовтня по грудень 2002 року ОСОБА_1 була сплачена винагорода, з якої згідно з даними персоніфікованого обліку сплачені внески, та цей час зараховано до страхового стажу відповідача.

На думку позивача, не приймаючи покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які містять протиріччя з показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд прийняв хибне рішення щодо виключення показів свідків взагалі.

Окрім того, посилання суду про відсутність запису у трудовій книжці відповідача про прийняття на роботу до ДП «Житомир Ворд Білдінг Системс Україна» є безпідставним, оскільки трудові відносини, які виникають на підставі договорів підряду, регулюються нормами цивільного кодексу, а не трудового, і такі відомості до трудової книжки не заносяться.

Також безпідставним є і посилання суду на Порядок розслідування страхових випадків та обґрунтованості матеріального забезпечення № 357 від 20 березня 2006 року, оскільки в порядку йде мова про перевірку даних безробітного, який перебуває на обліку в центрі зайнятості, а не знятого з обліку безробітного.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Житомирському міському центрі зайнятості з 23 жовтня 2002 року по 21 листопада 2002 року. Протягом зазначеного періоду йому була виплачена допомога по безробіттю у розмірі 2596 грн. 64 коп.

2 березня 2016 року позивачем складений акт №210 розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яким встановлено, що ОСОБА_1 працював на ДП «Житомир Ворд Білдінг Системс Україна» на підставі договорів підряду від 1 жовтня 2002 року, 1 листопада 2002 року, 2 грудня 2002 року, що підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт від 31 жовтня 2002 року, 29 листопада 2002 року та 31 грудня 2002 року. З 11 липня 2008 року ДП «Житомир Ворд Білдінг Системс Україна» реорганізовано у ТОВ «Житомирський завод металевих конструкцій» відповідно до протоколу № 24/2008 від 19 лютого 2008 року.

9 лютого 2016 року керівником Житомирського міського центру зайнятості виданий наказ №85 про повернення коштів, виплачених відповідачеві в якості допомоги по безробіттю.

Обгрунтовуючи вимоги, позивач надав суду копії актів прийому-передачі виконаних робіт від 31 жовтня 2002 року, 29 листопада 2002 року та 31 грудня 2002 року, які містять інформацію про те, що відповідач на підставі договорів підряду від 1 жовтня 2002 року, 1 листопада 2002 року та 2 грудня 2002 року надавав послуги з охорони ДП «Житомир Ворд Білдінг Системс Україна». Вартість наданих послуг становила: у жовтні - 482,73 грн.; у листопаді - 650 грн.; у грудні - 589 грн.

Факт існування цивільно-правових відносин, пов`язаних з наданням послуг з охорони заводу між відповідачем та ДП «Житомир Ворд Білдінг Системс Україна» протягом даного періоду також підтверджується змістом довідки «Заводу металоконструкцій Укрсталь Житомир» від 22 червня 2018 року за №01/144.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Матеріали справи не містять доказів, які б доводили факт недобросовісності відповідача.

Доводи позивача про те, що ОСОБА_1 під час перебування на обліку як безробітний відносився до категорії зайнятого населення, є безпідставним, оскільки внаслідок укладених з ДП «Житомир Ворд Білдінг Системс Україна» договорів підряду виникли цивільні, а не трудові правовідносини, й, відповідно, норми трудового законодавства не поширювались на ці правовідносини.

На підставі цивільно-правової угоди оплачується не процес праці, а її результат, який оформлюється відповідним актом У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовою угодою.

Отже, надання відповідачем послуг за договором підряду не позбавляло його статусу безробітного протягом зазначеного періоду та не свідчило про недобросовісність дій з його боку.

Таким чином, суд першої інстанції обгрунтованого відмовив у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.259,268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського міського центру зайнятості залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 лютого 2019 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: