Дата документу 22.05.2019 Справа № 313/1659/17
Запорізький апеляційний суд
ЄУН 313/1659/17 Головуючий у 1 інстанції: Нагорний А.О.
Провадження №22ц/807/19/19 Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Полякова О.З.

секретар: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 29 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області, Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області про зобов`язання виділення земельної ділянки на підставі сертифікату на право на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області, Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області про зобов`язання виділення земельної ділянки на підставі сертифікату на право на земельну ділянку.

В позові зазначено, що вона зверталася до відповідачів та третьої особи із заявою про виділення в натурі земельної ділянки на підставі виданого їй сертифікату, проте їй було відмовлено з підстав відсутності вільних земель та відсутністю відповідних повноважень.

Вважає, що дії відповідачів є перешкодою у реалізації її права на виділення земельної ділянки в натурі.

Посилаючись на ці обставини, просилазобов`язати Веселівську районну державну адміністрацію Запорізької області та Веселівську селищну раду Веселівського району Запорізької області виділити їй, земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) площею 4,84 умовних кадастрових гектарів на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 виданого Веселівською районною державною адміністрацією 28.05.2015 р., із земель запасу чи резервного фонду колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Фрунзе».

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 29 березня 2018 року позов задоволено.

Зобов`язано Веселівську районну державну адміністрацію Запорізької області та Веселівську селищну раду Веселівського району Запорізької області виділити ОСОБА_1 , земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) площею 4,84 умовних кадастрових гектарів на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 виданого Веселівською районною державною адміністрацією 28 травня 2015 року, із земель запасу чи резервного фонду колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Фрунзе».

Стягнуто з Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області та Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області пропорційно на користь ОСОБА_1 витрати в сумі 640,00 грн., пов`язані з сплатою судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, Веселівська районна державна адміністрація Запорізької області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що саме на відповідачів покладений обов`язок щодо реалізації прав позивача по виділенню земельної ділянки.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 виданого Веселівською районною державною адміністрацією 28.05.2015 р. на підстав рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 19.10.2011 р. у справі № 2-354/11, позивачці належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «ім.Фрунзе», розміром 4,84 умовних кадастрових гектарів. Сертифікат зареєстровано 28.05. 2015 р. у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 117 (а.с.6).

11.12.2015 р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до Веселівської районної державної адміністрації з заявою про виділення в натурі земельної ділянки на підставі вище зазначеного сертифікату, проте листом від 26.01.2016 р. №2441/01-01-12/1 їй було відмовлено. Відмову мотивовано відсутністю вільних земель та відсутністю у райдержадміністрації відповідних повноважень (а.с.9).

23.06.2016 р. позивачка звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з вимогою про виділення земельної ділянки в натурі, проте згідно листа від 26.07.2016 р. К-4687-3647/6-16 їй було відмовлено в зв`язку з відсутністю повноважень (а.с.10).

15.08.2016 р. ОСОБА_1 звернулася до Веселівської селищної ради з заявою про виділення земельної ділянки в натурі, проте листом від 22.08.2016 р. № 02-05-11/2169 їй також було відмовлено у зв`язку з відсутністю повноважень (а.с.12).

Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками.

Отже, зазначений закон є спеціальним щодо проведення процедури виділення земель за сертифікатами на землю.

Згідно з відповіддю в.о. начальника Відділу у Веселівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Парфеня С.М. серед земель державної власності із земель колишнього КСП «ім. Фрунзе» наявна вільна земельна ділянка запасу площею 19,5000 га (а.с.59 зв.).

Пунктом 17 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Отже, зазначеною правовою нормою встановлено відсутність будь-яких строків для звернення із сертифікатом для виділення земельної ділянки в натурі.

Як роз`яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

В абзаці десятому пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 5 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06 вересня 2012 року № 5245-VI внесено зміни до ЗК України, які набрали чинності з 01 січня 2013 року, цим Законом змінено суб`єктів розпорядження землями сільськогосподарського призначення та визначено, що такі повноваження перейшли до Держземагентства України, а згодом - до Держгеокадастру України.

Згідно з частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Тобто законодавцем змінено компетенцію органів щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення та передано такі функції Держгеокадастру України замість державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування.

З огляду на викладене належним суб`єктом, який наділений правом розпорядження державними землями запасу сільськогосподарського призначення, на час ухвалення рішення судом першої інстанції було ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області.

Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) згідно з абзацом першим пункту 17 розділу X "Перехідні положення" ЗК України вважається правовстановлюючим документом при реалізації права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, - таке право повинно бути реалізовано відповідним державним органом.

Право особи на власність не може ставитися в залежність від визначення законодавчого органу, який повинен забезпечити реалізацію цього права.

Відповідно до частини одинадцятої статті 118 ЗК України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Вважаючи своє право порушеним, позивач звернулася до суду за його захистом.

Право позивача на земельну частку (пай) встановлено рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 19.10.2011 р., яке має преюдиційне значення, а повноваження щодо реалізації права позивача на земельну ділянку частку (пай) в силу вимог частини четвертої статті 122 ЗК України із земель резервного фонду на час ухвалення рішення судом першої інстанції були покладені на ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, яке в якості відповідача до участі в справі не залучалось.

В ході апеляційного розгляду судом встановлено, що відповідно до статей 15-1, 117, 122 Земельного кодексу України, розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 року №60-р «Про питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад», Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізької області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 року №308 та на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізької області від 26.09.2018 року №8-1748/15-18-СГ Веселівській селищній об`єднаній територіальній громаді у комунальну власність за актом приймання-передачі передані земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 2583,4114 га., які розташовані на території Веселівської селищної об`єднаної територіальної громади Веселівського району Запорізької області за межами населеного пункту (а.с.144).

Згідно Акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність Веселівській селищній об`єднаній територіальній громади Веселівського району від 27.09.2018 року передані земельні ділянки загальною площею 2583,4114 га згідно з додатком (а.с.145-154).

За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню згідно з п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позову частково та зобов`язання Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області виділити ОСОБА_1 земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) площею 4,84 умовних кадастрових гектарів на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого Веселівською районною державною адміністрацією 28 травня 2015 року, із земель запасу колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Фрунзе».

Керуючись ст. ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області задовольнити частково.

Рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 29 березня 2018 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Веселівської районної державної адміністрації Запорізької області, Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області про зобов`язання виділення земельної ділянки на підставі сертифікату на право на земельну ділянку задовольнити частково.

Зобов`язати Веселівську селищну раду Веселівського району Запорізької області виділити ОСОБА_1 земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) площею 4,84 умовних кадастрових гектарів на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого Веселівською районною державною адміністрацією 28 травня 2015 року, із земель запасу колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Фрунзе».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 травня 2019 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: В.Ю. Бєлка

О.З. Поляков