Справа № 754/3215/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

10 травня 2019 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

за участю секретаря судових засідань Гайворонського В.М.,

заявника ОСОБА_2,

представника заявника ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва заяву представника ОСОБА_2 ОСОБА_6. про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню та просив: визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи, видані Деснянським районним судом міста Києва 02.09.2016 року на виконання заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11.06.2015 року у справі № 754/3215/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості по кредитним договорам № 0 від 23.08.2007 року та № 00 від 23.08.2007 року у розмірі 75723 доларів США 73 цента, пеню у розмірі 28265,70 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн. В обґрунтування вказаної заяви вказував на те, що у звязку з частковою оплатою заявником заборгованості за кредитними договорами № 0 від 23.08.2007 року, № 00 від 23.08.2007 року та у зв'язку з анулюванням решти заборгованості за рішенням стягувача, виконавчий документ є таким, що не підлягає виконанню повністю у звязку з припиненням обов'язку боржника.

В судовому засіданні заявник - ОСОБА_2 та представник заявника - ОСОБА_3 заяву підтримали та просили її задовольнити, оскільки вважають, що у боржників припинились зобовязання, внаслідок добровільного виконання грошових зобовязань, шляхом сплати на рахунок стягувача грошових коштів.

Відповідач - ОСОБА_4, в судовому засіданні підтримала доводи заяви та просила суд визнати виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню, з покликанням на те, що зобов'язання перед стягувачем ПАТ «УкрСиббанк» були виконані в повному обсязі.

Представник стягувача - ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не зявився, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши заявника, представника заявника, відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи заяви, вважає, що заява представника ОСОБА_2 ОСОБА_6, про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.06.2015 року позовну заяву ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості задоволено.

Зокрема, вказаним рішенням суду стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договорами у розмірі 75723,73 доларів США, пені у розмірі 28265,70 грн., а також судові витрати в сумі 3 654,00 грн.

Ухвалою суду від 21.07.2015 року було відмовлено в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_4, про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11.11.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11.06.2015 року залишено без змін.

Ухвалою суду від 11.07.2018 року залишено без задоволення заяву представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6, про перегляд заочного рішення суду від 11.06.2015 року в цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_2, про стягнення заборгованості.

Згідно ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

На виконання рішення суду від 11.06.2015 року, 19.07.2016 року Деснянським районним судом м. Києва були видані виконавчі листи.

02.09.2016 року, державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві - Ельбабаєвим Б.Б. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52065923.

17.10.2017 року Акціонерним товариством «УкрСиббанк» було анульовано заборгованість ОСОБА_4 за договором № 0 від 23.08.2007 року, а саме: суми процентів у розмірі 20357,31 доларів США, що складає 540241,44 грн., станом на 17.10.2017 року та штрафні санкції, які підлягають стягненню на підставі судового рішення, у сумі 28265,70 грн., що підтверджується повідомленням про анулювання боргу.

Також, 17.10.2017 року Акціонерним товариством «УкрСиббанк» було анульовано заборгованість ОСОБА_4 за договором № 0 від 23.08.2007 року, а саме: суми процентів у розмірі 712,58 доларів США, що складає 18910,42 грн., станом на 17.10.2017 року та штрафні санкції, які підлягають стягненню на підставі судового рішення, у сумі 28265,70 грн., що підтверджується відповідним повідомленням про анулювання боргу.

Крім цього, на підтвердження сплати заборгованості за кредитними договорами № 0 від 23.08.2007 року та № 0 від 23.08.2007 року, заявником надано довідки-розрахунки.

Відповідно до ч.2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тобто, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Вирішуючи питання щодо визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, суд вважає, що під іншими причинами, про які йдеться в ч. 2 ст. 432 ЦПК України, слід розуміти не припинення обовязку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у звязку з ново виявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Так, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обовязок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги пятої ЦК України.

Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню, у разі скасування або визнання не чинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов'язкове судове рішення залишалось невиконаним стосовно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід'ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре проти Італії»).

У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини від 11 грудня 2008 року в справі «Антонюк проти України» зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У вказаній справі не встановлено, передбачених діючим законодавством підстав для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, оскільки отримання стягувачем коштів, про що зазначає представник заявника не свідчить про добровільне виконання зобовязання, а є підставою у разі повного погашення боргу для закриття виконавчого провадження Деснянським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, де і перебувають на виконанні вказані вище виконавчі листи.

Отже, матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню може мати місце, коли зобовязання припиняється внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження.

Станом на час надходження до суду заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню та на час вирішення судом цієї заяви, до суду не надходили ні виконавчі листи з відміткою про їх виконання, ні постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

У звязку з вищевикладеним суд вважає вимоги заяви необґрунтованими, оскільки доводи заявника фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та повторного надання правової оцінки тим обставинам, які вже встановлені при винесенні рішення по суті спору.

Крім того, заявник просить суд визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи, видані Деснянським районним судом м.Києва від 02.09.2016 року на виконання заочного рішення Деснянського районного суду м.Києва від 11.06.2015 року у справі № 754/3215/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості по кредитним договорам № 0 від 23.08.2007 року та № 00 від 23.08.2007 року у розмірі 75723 доларів США 73 цента, пеню у розмірі 28265,70 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн, в той час, як до матеріалів справи долучено копії виконавчих листів, виданих Деснянським районним судом м.Києва від 19.07.2016 року на виконання заочного рішення Деснянського районного суду м.Києва від 11.06.2015 року у справі № 754/3215/15-ц.

Таким чином, суд приходить до висновку що в даному випадку відсутні підстави для визнання виконавчих листів, Деснянським районним судом м.Києва від 02.09.2016 року на виконання заочного рішення Деснянського районного суду м.Києва від 11.06.2015 року такими, що не підлягають виконанню.

Керуючись ст.ст. 18, 431, 432 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_2 ОСОБА_6. про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги. В разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження ухвали обчислюється з дня складання її повного тексту.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст ухвали складений 11.05.2019.

Суддя: