Провадження №2/760/3639/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2019 року Солом"янський районний суд м. Києві в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Гак Г.М.

представників позивача- Харченка П.В.,Гусейнова К.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування в особі Служби в справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , 3-я особа: Солом`янський районний в м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану позбавлення батьківських прав, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить:

- позбавити відповідачку батьківських прав відносно дитини, малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- передати малолітнього на опікування Органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації.

Посилається в позові на те, що відповідачка є одинокою матір`ю малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 23 травня 2017 року дитина перебуває на обліку Служби у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації як така, що зазнала фізичного насильства в сім`ї.

У період з 17 липня 2013 року по 17 лютого 2014 року дитина перебувала на обліку як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах, оскільки мати хлопчика вживала алкогольні напої, не забезпечувала йому належних умов проживання та розвитку, ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків.

З 17 лютого 2014 року по 23 травня 2017 року дитина на обліку в Службі не перебувала.

23 травня 2017 року з сектору ювенальної превенції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві надійшло повідомлення про вчинення фізичного насильства відносно малолітнього ОСОБА_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з боку вітчима ОСОБА_4

За фактом фізичного насильства щодо дитини відносно ОСОБА_4 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 005612 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження), в зв`язку з чим у присутності співробітника Служби відносно дитини була проведена судово-медична експертиза.

23 травня 2017 року після огляду дитини в Національній дитячій спеціалізованій лікарні «ОХМАТДИТ», куди його було доставлено каретою швидкої допомоги, дитина була передана тітці.

Оскільки місце перебування матері дитини було невідоме, хлопчик був влаштований до неврологічного відділення дитячої клінічної лікарні № 4 з діагнозами: численні забої волосяної частини голови, гематоми, садна голови, обличчя, носу, спини, верхніх та нижніх кінцівок, забійна рана потиличної ділянки голови.

Відповідачка в супроводі ОСОБА_4 з`явилася до Служби у справах дітей лише 25 травня 2017 року, надавши письмові пояснення про те, що дитина гралася на дитячому майданчику біля будинку, і, катаючись на дитячому самокаті, впала, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження.

На момент відвідування Служби від відповідачки та ОСОБА_4 відчувався стійкий запах алкоголю, походження якого громадяни пояснити не змогли.

Крім цього, відповідачка під час спілкування з працівниками служби поводила себе зухвало, висловлювалась нецензурно.

25 травня 2017 року спеціаліст Служби спільно з інспектором сектору ювенальної превенції Солом`янського УП ГУНП у м. Києві, спеціалістами відділу у справах сім`ї, молоді та спорту Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та фахівцями з соціальної роботи Солом`янського районного в м. Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді здійснили вихід за адресою проживання відповідачки, проте двері квартири ніхто не відчинив.

Зі слів сусідів з квартири часто чути крики, відповідачка була помічена в стані сп`яніння.

За повідомленням Солом`янського районного в м. Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді сім`я відповідачки перебуває на обліку з 01 серпня 2013 року як така, що опинилась в складних життєвих обставинах,.

На контакт з працівниками Центру відповідачка з власної ініціативи не йде.

Відповідно до інформації з дошкільного навчального закладу № 477, вихованцем якого був ОСОБА_2 , хлопчик перестав відвідувати садок з 21 квітня 2017 року.

Під час відвідування закладу ОСОБА_2 був неохайний, брудний, заляканий, неодноразово приходив до садка в синцях та подряпинах.

Відповідачка неодноразово приходила до садка з запахом алкоголю.

У зв`язку з цим, виходячи з інтересів дитини, на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в м. Києві державній адміністрації 06 червня 2017 року в присутності відповідачки було прийнято рішення про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно дитини.

16 червня 2017 року дитина була переведена з ДКЛ № 4 до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей ССДС КМДА, де перебуває до цього часу. Про переведення дитини до закладу відповідачку було поінформовано листом, так як вона самостійно на зв`язок з працівниками служби не виходить.

Лише 21 червня 2017 року відповідачка звернулась до Служби у справах дітей за дозволом на зустрічі з сином у Центрі, який їй було направлено листом, у зв`язку з тим, що на дзвінки вона не реагує.

Зазначає, під час усіх бесід спеціалістів служби з відповідачкою вона поводить себе агресивно, на зауваження та запитання щодо обставин, при яких дитина отримала тілесні ушкодження, реагує неадекватно.

Відповідно до інформації, що надійшла до служби з ДКЛ №4, де перебувала дитина, відповідачка відвідувала сина один раз - 10 червня 2017 року.

Під час відвідування ставлення хлопчика до матері байдуже, за період його перебування у лікарні він про матір не згадував.

Зі слів дитини, їхати додому не хоче, так як боїться вітчима.

Також у листі зазначено, що ОСОБА_4 приходив до лікарні, поводив себе агресивно, вимагаючи забрати дитину додому.

За інформацією, що надійшла з Солом`янського УП ГУНП у м. Києві, відповідачка та її чоловік протягом останнього часу зловживають алкогольними напоями та вчиняють між собою сварки.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачка не здатна забезпечити дитині належних умов проживання, недбало ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, просить задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідачка, будучи присутньою в одному з судових засідань, проти позову заперечувала.

В подальшому в судове засідання, призначене на 03 травня 2019 року, не з`явилися, не дивлячись на те, що про дату та час розгляду справи відповідачка була попереджена особисто під розписку.

Окрім того, підставою для відкладення судового засідання, яке відбулося 12 квітня 2019 року стала неявка представника відповідачки, у зв`язку з чим остання заявила клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин суд вважає за можливе закінчувати розгляд справи в відсутності відповідачки та її представника.

Окрім того, скориставшись своїм правом, відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначала, що вважає позов необґрунтованим.

Вона, проживаючи зі своїм чоловіком, забезпечують належні умови для фізичного, морального та духовного розвитку дитини. Їх ставлення до сина є дбайливим, шанобливим і поважним.

Обставини, за яких дитина отримала тілесні ушкодження, дійсності не відповідають, так як 23 травня 2017 року, граючись на вулиці, дитина впала з самокату.

Вона спиртні напої не вживає та належним чином утримує сім`ю.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд до відома не ставив, про час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім?я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. ч. 7, 8 та 9 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Судом встановлено, що відповідачка є одинокою матір`ю малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тривалий час сім`я перебуває на обліку Служби в справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації.

У період з 17 липня 2013 року по 17 лютого 2014 року дитина перебувала на обліку Служби як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах, оскільки мати хлопчика вживала алкогольні напої, не забезпечувала йому належних умов проживання та розвитку, ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до Акту Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 16 липня 2013 року 16 липня 2013 року близько 20.00 по АДРЕСА_2 виявлено малолітнього ОСОБА_2 , 2012 року народження, який знаходився без супроводу дорослих.

19 липня 2013 року Службою у справах дітей до Солом`янського районного в м. Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді направлено лист щодо родини відповідачки та взяття її під соціальний супровід.

З відібраних в Службі у справах дітей пояснень відповідачки від 17 липня 2013 року вбачається, що остання близько двох тижнів зловживала алкогольними напоями, у зв`язку з чим не могла в повній мірі доглядати за дитиною та віддала її знайомій, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , кА обіцяла належним чином доглянути за дитиною.

В подальшому відповідачкою неодноразово надавалися пояснення, в яких вона визнавала факт зловживання нею алкогольними напоями, обіцяла звернутись до реабілітаційного центру, налагодити життя своє та дитини та забезпечити сина належними умовами проживання.

/ а.с. 8 - 9; 20; 22 - 25; 35; 59; 61; 118 - 119 /

23 травня 2017 року з сектору ювенальної превенції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві надійшло повідомлення від відповідачки про вчинення фізичного насильства відносно дитини з боку вітчима ОСОБА_4

За фактом отримання дитиною травм відносно ОСОБА_4 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 005612 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження), а відносно дитини була проведена судово-медична експертиза.

В цей же день дитина після огляду в медичній установі була передана тітці.

Оскільки місце перебування матері дитини було невідоме, хлопчик був влаштований до неврологічного відділення дитячої клінічної лікарні № 4 з діагнозами: численні забої волосяної частини голови, гематоми, садна голови, обличчя, носу, спини, верхніх та нижніх кінцівок, забійна рана потиличної ділянки голови.

Наказом Служби у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 23 травня 2017 року малолітнього ОСОБА_2 взято на облік як дитину, що зазнала фізичного насильства в сім`ї.

/ а.с. 14 - 16; 18; 21; 34; 36; 46 - 48; 51 - 52; 55 - 56 /

Відповідно до інформації з дошкільного навчального закладу № 477, вихованцем якого був ОСОБА_2 , хлопчик перестав відвідувати садок з 21 квітня 2017 року.

Під час відвідування закладу ОСОБА_2 був неохайний, брудний, заляканий, неодноразово приходив до садка в синцях та подряпинах.

Відповідачка неодноразово приходила до садка з запахом алкоголю.

Окрім того, на ім`я директора дошкільного навчального закладу № 477 неодноразово надходили звернення вихователя та старшої медсестри про те, що дитину бачили з синцями та побоями.

/ а.с. 37 - 39 /

Відповідно до інформації, що надійшла до служби з ДКЛ №4, де перебувала дитина, відповідачка відвідувала сина один раз - 10 червня 2017 року.

Під час відвідування ставлення хлопчика до матері байдуже, за період перебування у лікарні він про матір не згадував.

Зі слів дитини, їхати додому не хоче, так як боїться вітчима.

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 27 червня 2017 року № 108-10384 комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно дитини.

На засіданні комісії відповідачка була присутньою, про висновок Органу опіка та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації була повідомлена.

/ а.с. 68 - 69 /

Згідно інформації, наданої Центром соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)дитина знаходиться в Центрі з 16 червня 2017 року, проявляє яскраво виражену агресивність, коли при ньому згадують вітчина, оскільки останній його бив.

Маму бачити категорично відмовляється, розповідає, що мати його била, хоча й захищала від побиття вітчимом.

Згідно психологічної характеристики, наданої Центром соціально-психологічної реабілітації дітей, хлопчик проявляє у своїй поведінці підвищену тривожність, замкненість, знаходиться у пригніченому стані, поведінка часто буває некерованою, агресивною.

Все, що пов`язано з минулим, викликає в дитини страх, відчуття небезпеки, невизначеності та непотрібності.

/ а.с. 111 - 113 /

Представником позивача також долучено до матеріалів справи психологічне дослідження дитини, відповідно до якого в хлопчика діагностовано високий рівень тривожності та лабільність емоційних проявів. До незнайомих людей відноситься з острахом, особливо до чоловіків. Якщо контакт налагоджений, хлопчик поводить себе спокійно та доброзичливо.

Дитина дуже боялася темряви, доходило до ступору та істерики. Як виявилося пізніше, цей страх пов`язаний з його вітчимом, який частко кричав на нього і бив з садизмом.

Згідно листа Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 10 травня 2018 року за № 471 у роботі з відповідачкою наявна одностороння ініціатива лише з боку фахівця соціальної роботи. Листи та дзвінки фахівця соціальної роботи вона ігнорує, зустрічей уникає.

Зусилля працівників Центру щодо мінімізації складних життєвих обставин виявилися марними.

/ а.с. 158 - 159 /

Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Заперечуючи проти позову, відповідача посилалася лише на загальні фрази щодо створення нею належних умов для виховання дитини.

В той же час, надані позивачем докази свідчать про зворотнє, свою поведінку щодо дитини після відібрання її у неї та поміщення до спеціалізованої дитячої установи, пояснити не змогла, як і не спростувала приведені позивачем при зверненні до суду докази.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.

Відповідачка, заперечуючи проти вимог позивача, будь-яких доказів, які б спростовували приведені в позові обставини, не надала.

Відповідно до ч.ч.1, 2,4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішеннях у справах «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року та «Савіни проти України» зазначає, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці.

При цьому позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і саме інтереси дитини повинні мати переважний характер над інтересами батьків.

Між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

На думку Суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються переліком, зазначеним у вище приведеній постанові Пленуму, і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.

Ухилення одного з батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є правовою підставою для позбавлення батьківських прав.

Однак, дане поняття, тобто ухилення від виконання батьківських обов?язків, є оціночним і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів.

В п. 52 рішення «Савіни проти України» зазначено, що Судом враховується, що держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер.

Але реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави.

Заперечуючи проти вимог позивача, відповідачка будь-яких доказів, які б свідчили про її бажання спілкуватися з дитиною, приймати участь у її житті, не привела.

Контактів з Службою в справах дітей не підтримує, будь-які пропозиції щодо надання допомоги відхиляє, веде себе агресивно, контактів з працівниками соціальних служб уникає.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив і цього не спростовувала відповідачка, дитину в дитячій установі вона не відвідує, як живе дитина, не знає.

При цьому у дитини сформувалося негативне ставлення до відповідачки, як матері, страх від умов проживання в сім`ї, дитина не згадує матір та боїться вітчима.

До відповідачки, як матері, дитина прихильності не має, відношення дитини до неї, як матері, не сформоване.

Виходячи з цього, суд вважає, що зазначені вище фактори у своїй сукупності свідчать про ухилення відповідачки від виховання дитини, свідомого нехтування нею своїми обов`язками і небажанням виконувати їх, що дає суду підстави для висновку про позбавлення її батьківських прав.

Відповідно до ст. 243 СК України опіка призначається над дітьми, які не досягли 14 років, а піклування - над дітьми у віці від 14 до 18 років.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд установлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, якщо буде при розгляді справи встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування.

Ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що держава через органи опіки та піклування у порядку, встановленому законодавством, надає дитині та особам, які піклуються про неї, необхідну допомогу у запобіганні та виявленні випадків жорстокого поводження з дитиною, передачі інформації про ці випадки тощо.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову також і в частині передачі дитини на опікування Органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з цього та в зв`язку з задоволенням вимог позивача в повному обсязі, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки 768, 40 гр. судового збору на користь держави.

Керуючись ст. ст. 7,8, 19, 141, 150, 155, 164,165, 243 Сімейного кодексу України. Конвенцією про права дитини, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно дитини, сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Передати дитину, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на опікування Органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_4 , 40 гр. судового збору на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 травня 2019 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва