КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа №381/4354/18
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6962/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» на заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 6 лютого 2019 року (суддя Соловей Г.В.) у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику, внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення,

встановила:

у грудні 2018р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 15 361грн 68коп. у рахунок відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення, та витрат на оплату судового збору у сумі 1 762грн.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 9 жовтня 2017р. за адресою АДРЕСА_1 було виявлено порушення пункту 48 Правил користування електричною енергією для населення, зокрема, змонтовано відгалуження на вводі в будинок перед електролічильником; електрична енергія, що споживається, не враховується та не оплачується, а також виявлено самовільне підключення електроустановки після відключення за борги, у зв`язку із чим був складений акт про порушення ПКЕЕН № К 034506 у присутності відповідача, що підтверджується її підписом.

18 жовтня 2017р. у присутності відповідача було проведено засідання комісії по розгляду актів порушень правил користування електричною енергією для населення, складено протокол № 161 та проведено розрахунок вартості електроенергії, спожитої з порушенням ПКЕЕН, на суму 15 361грн 68коп. Однак заборгованість за актом про порушення відповідачем не сплачена.

Позивач стверджував, що договір про користування електричною енергією № 12-142-10 від 19 листопада 2001р. був укладений з ОСОБА_2 , який помер, відповідач користувалася електричною енергією без договору, безобліково, всупереч вимогам чинного законодавства, тому з неї підлягає стягненню вищезазначена заборгованість.

Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 6 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ПрАТ «Київобленерго» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Позивач посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, неналежну оцінку наданим доказам, не врахування тієї обставини, що доказами того, що відповідач має відношення до даного будинку є копія акту про порушення ПКЕЕН № К 034506 від 9 жовтня 2017р., протокол засідання комісії від 18 жовтня 2017р., підписані нею, а також лист Дмитрівської сільської ради № 33/02-19 від 19 лютого 2019р. про проживання останньої в будинку.

Також позивач посилається на обставини, викладені у позовній заяві.

Ухвала про відкриття апеляційного провадження та копія апеляційної скарги були направлені на ім`я відповідача за адресою, зазначеною позивачем у апеляційній скарзі, як місце проживання відповідача, однак повернулися без вручення з відміткою листоноші про те, що ОСОБА_1 за вказаною адресою не проживає (с.с.75), голова Дмитрівської сільської ради на прохання апеляційного суду вручити вказані документи ОСОБА_1 , яка ніби то проживає за вказаною позивачем адресою, не відреагував.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України зазначена апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 листопада 2001 року ОСОБА_2 , власник будинку АДРЕСА_1 та ВАТ «Київобленерго», Фастівський районний підрозділ, як енергопостачальник, уклали договір № 12-142-10 про користування електричною енергією (с.с.12).

9 жовтня 2017 року працівниками ПрАТ «Київобленерго» складено акт про порушення № К 034506, згідно якого за адресою АДРЕСА_1 виявлено змонтоване відгалуження на вводі в будинок перед електролічильником; електрична енергія, що споживається, не враховується та не оплачується, а також виявлено самовільне підключення електроустановки після відключення за борги (с.с.6-7).

Акт підписаний трьома працівниками ПрАТ «Київобленерго» та ОСОБА_1

Рішенням комісії ПрАТ «Київенерго», Фастівський РП, по розгляду акту № К 034506 про порушення Правил користування електричною енергією для населення, яке оформлено протоколом від 18 жовтня 2017р., визначений обсяг неврахованої електроенергії внаслідок порушення ПКЕЕН згідно пункту 53 Правил КЕЕН та пункту 3.1.5 Методики визначення обсягу вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживача, у розмірі 15 361грн 68коп.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає обставинам справи, наданим доказам та ґрунтується на нормах матеріального права.

Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999р. (далі Правила КЕЕН), які діяли на час складання акту про порушення, і Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживача правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 року №562 (далі Методика).

У статті 1 Закону України «Про електроенергетику» визначено, що споживачі енергії - це суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

Відповідно до ч. 1 та 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Частинами 1 та 2 статті 27 даного Закону передбачено, що правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

Згідно ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Пунктом 2 Правил КЕЕН визначено, що побутовий споживач - це фізична особа, яка використовує електричну енергію для задоволення власних побутових потреб на підставі договору про користування електричною енергією з електропостачальником, а самовільним підключенням є споживання електричної енергії без укладення з енергопостачальником договору про користування електричною енергією або підключення з порушенням цих Правил.

Пунктом 53 Правил КЕЕН, який діяв на час складання акту про порушення, передбачено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Аналіз вказаних норм права свідчить, що споживачем послуг є особа, з якою укладено договір про користування електричною енергією.

З наданих суду першої інстанції документів вбачається, що договір був укладений з ОСОБА_3 , який і є належним споживачем енергетичних послуг за адресою, АДРЕСА_1 .

Однак, звертаючись до суду із даним позовом, позивач зазначив в якості відповідача ОСОБА_1 , проте з матеріалів справи неможливо встановити на якій правовій підставі вказана особа є відповідачем у даній справі.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_3 згідно довідки сільського голови Дмитрівської сільської ради помер, на думку колегії суддів, не можуть бути підставою для висновку, що ОСОБА_1 є належним відповідачем у даній справі, оскільки довідка не містить конкретної інформації коли саме помер ОСОБА_3 , а позивачем вказана інформація у визначений законом спосіб перевірена не була.

Посилання позивача на те, що акт про порушення № 034506 від 9 жовтня 2017

року був складений у присутності відповідача, яка також була присутня на засіданні комісії 18 жовтня 2017 року та погодилася з рішенням комісії, не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки у акті зазначено прізвище особи, у присутності якої складено акт, як ОСОБА_1 , а у рішенні комісії зазначено, що присутня на засіданні - ОСОБА_1

Крім того, позивачем не надано суду доказів ідентифікації вказаної особи та встановлення того факту, що вона є належним споживачем послуг, які надає позивач, та мала правові підстави для підпису акту про порушення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що даний позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Твердження у апеляційній скарзі, що доказами того, що ОСОБА_1 має відношення до будинку є лист Дмитрівської сільської ради від 19 лютого 2019 року, колегія суддів вважає безпідставним, так як суду не надано належних та допустимих доказів того, що власник будинку помер, а ОСОБА_1 правомірно проживає у будинку.

Крім того, вказаний лист не був наданий суду першої інстанції, тому на підставі ч. 3 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд не має правових підстав для його прийняття, як доказу.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Отже, суд не може самостійно, без клопотання позивача замінювати первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Як убачається із матеріалів справи, позивачем таке клопотання у суді першої інстанції не заявлялось.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та наданим позивачем доказам, судом правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, тому підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» залишити без задоволення, заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 6 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк