Номер провадження: 22-ц/813/1141/19
Номер справи місцевого суду: 522/3884/17
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - Кредитна спілка «Істок»
відповідач - ОСОБА_1
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кредитної спілки «Істок» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2018 у складі судді Науменко А.В.
в с т а н о в и в:
У лютому 2017 року Кредитна спілка «Істок» звернулася з позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 15342,49 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 13.07.2013 між Кредитною спілкою «ІСТОК» та членом Кредитної спілки «ІСТОК» ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір КДК-4257, відповідно до п.1.1. якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 11000,00 грн. і зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у терміни, встановлені договором. Строк дії договору становить 18 календарних місяців, до 26 січня 2015 року. Позивач належним чином виконав зобов`язання передбачені умовами Договору, що підтверджується видачею ОСОБА_1 кредиту. Згідно договору ОСОБА_1 зобов`язався щомісячно сплачувати платежі, що складаються з нарахованої плати та частини кредиту, вказані в Графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, що наведено у додатку до Договору, який є невід`ємною частиною, шляхом внесення готівкою в касу на зазначений у договорі рахунок. ОСОБА_1 несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював сплату по кредитному договору, систематично порушуючи умови Договору. 28.04.2014 між Кредитною спілкою «ІСТОК» та ОСОБА_1 був укладений додатковий договір №1 до Кредитного договору КД-4257 від 17.07.2013, який є невід`ємною частиною Кредитного договору, згідно якого у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 графіку повернення кредиту та сплати відсотків, відсоткова ставка за договором становить 158 % річних. 15.06.2015 КС Істок звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовної заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, 21 червня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси позов задовольнив у повному обсязі та виніс рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору у розмір 38 711,40 коп. та судовий збір у розмірі 387,11 грн. Рішення набрало законної сили 12.07.2016. 08.12.2016 на підставі апеляційної скарги ОСОБА_1 . Апеляційний суд Одеської області рішення Приморського районного суду Одеської області від 21 червня 2016 року змінив, позов Кредитної спілки Істок до ОСОБА_1 задовольнив частково та постановив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором КД №4257 від 17 липня 2013 року у загальній сумі 10 836,81 грн. та судові витрати у сумі 243,60 грн. На теперішній час заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору становить 15342,49 грн., що складається з заборгованості по відсоткам у розмірі 6 916,29 грн., інфляційних нарахувань 5551,91 грн., та 3% річних 2874,30 грн.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з зазначеним рішенням суду, Кредитна спілка «Істок» звернулася з апеляційною скаргою, в якій проситьскасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позов.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що часткова мобілізація полягає у призові на військову службу військовослужбовців лише до визначених військових частин Збройних Сил України. Матеріали справи не містять належних доказів того, що відповідач має відповідне посвідчення учасника бойових дій або інші пільги та гарантії. До КС «Істок» відповідач з відповідними документами не звертався, тому немає жодних підстав для не нарахування сум за кредитним договором. Кредитний договір скріплений особистим підписом відповідача, що свідчить про його згоду з умовами отримання і повернення кредиту. Умови договору відповідачем не виконані. Позиція позивача узгоджується з позицією Верховного Суду України, що викладена у постанові від 25.05.2016 у справі №6-157цс16.
У судове засідання 14.05.2019 учасники процесу не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надали.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 30.05.2019 року.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

17.07.2013 р. між Кредитною спілкою «ІСТОК» та членом Кредитної спілки «ІСТОК» ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №КД- 4257, відповідно до п.1.1. якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 11000,00 грн. і зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у терміни встановлені Кредитним договором. Строк дії договору становить 18 календарних місяців, до 26 січня 2015 року.
Згідно з Кредитним договором ОСОБА_1 зобов`язався щомісячно сплачувати платежі, що складаються з нарахованої плати та частини кредиту, вказані в Графіку повернення кредиту та сплати відсотків, що наведено у додатку до Договору.
Позивач належним чином виконав зобов`язання, передбачені умовами Договору, а ОСОБА_1 несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював сплату за Кредитним договором, систематично порушуючи умови Договору.
28.04.2014 між Кредитною спілкою «ІСТОК» та членом Кредитної спілки «ІСТОК» ОСОБА_1 був укладений додатковий договір №1 до Кредитного договору №КД- 4257 від 17.07.2013, згідно якого, у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 графіку повернення кредиту та сплати відсотків, відсоткова ставка за Договором становить 158 % річних.
16.06.2015 КС Істок звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовної заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
21.06.2016 Приморський районний суд м. Одеси позов задовольнив у повному обсязі, стягнувши з ОСОБА_1 на користь КС Істок заборгованість за кредитним договором у розмірі 38 711,40 грн та судовий збір у розмірі 387,11 грн.
08.12.2016 рішенням Апеляційного суду Одеської області рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2016 змінено, позов Кредитної спілки Істок до ОСОБА_1 задоволено частково та стягнено з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 30.06.2015 у сумі 10 836,81 грн та судові витрати у сумі 243,60 грн.
Згідно з розрахунком позивача, борг відповідача складає 15 342,49 грн, з яких заборгованості по відсоткам - 6 916,29 грн, інфляційні нарахування 5551,91 грн, 3% річних 2874,30 грн.
19.02.2015ОСОБА_1 подав заяву КС Істок про звільнення від нарахування процентів за користування кредитом.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 08.12.2016 встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та перебуває на військовій службі, що підтверджено довідкою командира військової частини НОМЕР_1 від 11.11.2014 №154/54/4/3718, від 26.04.2016 №154/54/4/1138, від 07.12.2016 №154/54/4/3509.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Головним управлінням оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України надано інформацію (лист-відповідь від 1 жовтня 2015 року за вихідним №822/2/8417) про наступне: відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/2014 в Україні настав особливий період, скасування особливого періоду буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на сході України; на даний час в Україні діє особливий період.

Національним Банком України дано роз`яснення стосовно перегляду умов кредитних договорів позичальників-військовослужбовців, а саме роз`яснено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», який набрав чинності з 8 червня 2014 року, внесено доповнення до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких не підлягають нарахуванню штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами й організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду.

Таким чином, з оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/2014 в Україні настав особливий період, який не скасовано, відтак діє дотепер. ОСОБА_1 як військовослужбовець, який перебуває на військовій службі, в силу положень п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який набрав чинності з 8 червня 2014 року, не має сплачувати штрафні санкції, пеню за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності, проценти за користування кредитом з початку і до закінчення особливого періоду.

У зв`язку з наведеним вище, не можуть бути взяті до уваги посилання апелянта у скарзі на те, що матеріали справи не містять належних доказів того, що відповідач має відповідне посвідчення учасника бойових дій або інші пільги та гарантії, оскільки такі обставини підтверджені та встановлені , в тому числі рішенням суду. Відповідно, відповідач і не повинен був звертатися до КС «Істок» з такими документами.
Також, враховуючи викладене, не приймаються до уваги і твердження скаржника, що кредитний договір скріплений особистим підписом відповідача, що свідчить про його згоду з умовами отримання і повернення кредиту, оскільки штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань, а також проценти за користування кредитом не нараховуються відповідно до Закону.
Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що відповідно до п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» КС «Істок» позбавлена можливості нараховувати ОСОБА_1 відсотки та штрафи за користування кредитом, з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду.
Посилання апелянта на те, що його позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, що викладена у постанові від 25.05.2016 у справі №6-157цс16, відповідно до якої виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу, також не може бути взято до уваги судом апеляційної інстанції, у зв`язку з наявністю п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення штрафних санкцій є законним, підлягає залишенню без змін.

Разом із тим, неможна погодитися з висновком суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення відсотків в розмірі 6 916, 29 грн. з підстав вимог закону про унеможливлення стягнення в особливий період.

З розрахунку боргу, доданого до позову видно, що проценти нараховані за період з 17.07.2013 по 26.01.2015 (а.с.10).

Інших доказів на підтвердження таких вимог в справі немає.

Встановлено, що проценти за користуванням кредитом за цей період вже були предметом судового розгляду (а.с.15-17), відтак вимоги не підлягають повторному розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Таким чином, рішення в частині відмови в задоволенні позову про стягнення відсотків в розмірі 6 916, 29 грн. підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 376, 377, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:
Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Істок`задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2018 в частині відмови в задоволенні позову Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про стягнення відсотків в розмірі 6 916, 29 грн. скасувати.

Провадження у справі за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про стягнення відсотків в розмірі 6 916, 29 грн. закрити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 30.05.2019.

Головуючий:

Судді: