ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4615/19 Справа № 175/3063/18 Суддя у 1-й інстанції - Бойко О.М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю ФГ Підгірне, Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю ФГ Підгірне до ОСОБА_1 , Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю ФГ Підгірне (далі ТОВ ФГ Підгірне), Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, мотивуючи його тим, що 21 липня 1997 року на підставі рішення Ювілейної селищної ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області №85 від 18 червня 1997 року колективному сільськогосподарському підприємству Нижньодніпровський (далі КСП Нижньодніпровський) було видано державний акт на право колективної власності на землю, зареєстрований у книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №1023, у додатку №1 до вказаного державного акту були зазначені члени КСП Нижньодніпровський, серед яких вона була вказана під №463.

Зазначала, що отримавши державний акт на право колективної власності на землю, члени КСП "Нижньодніпровський" набули право спільної часткової власності на таку землю. Після того, як на підставі державного акту земля безкоштовно передана у власність членів КСП, визначений розмір частки (паю) землі, що припадає на кожного з його членів, і їм видані сертифікати на частки, земля залишається у користуванні всіх членів цього підприємство на праві спільної часткової власності.

Вказувала, що 01 серпня 2018 року їй стало відомо про те, що частина земельної ділянки, яка знаходиться в межах земель колективної (спільної часткової) власності, передана в оренду за договором оренди земельної ділянки від 28 березня 2017 року, який укладено між ТОВ «ФГ «Підгірне» та Слобожанською селищною радою терміном на 05 років, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна номер інформаційної довідки 132810860 від 01 серпня 2018 року. За зазначеним договором оренди земельної ділянки Слобожанська селищна рада надала ТОВ «ФГ «Підгірне» у користування земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 загальною площею 16,8347 га, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що Слобожанська селищна рада незаконно надала у користування ТОВ «ФГ «Підгірне» частину майна (земельної ділянки), що знаходиться у спільній частковій власності позивача, яка була членом КСП «Нижньодніпровський», і, відповідно, власником частини земельної ділянки, незаконно отримує дохід у вигляді орендної плати, чим порушує її права, а тому просила суд ухвалити рішення, яким визнати договір оренди земельної ділянки від 28 березня 2017 року кадастровий номер НОМЕР_1 , загальною площею 16,8347 га, розташованої в АДРЕСА_1 області АДРЕСА_1 район АДРЕСА_1 , укладений між Слобожанською селищною радою Дніпровського району Дніпропетровської області та ТОВ «ФГ Підгірне», недійсним. Скасувати державну реєстрацію права комунальної власності та іншого речового права - договору оренди земельної ділянки від 28 березня 2017 року, укладеного між Слобожанською селищною радою Дніпровського району Дніпропетровської області та ТОВ «ФГ Підгірне», на земельну ділянку НОМЕР_1 загальною площею 16,8347 га, розташованої в АДРЕСА_1 .

У серпні 2018 року ТОВ «ФГ Підгірне» звернулось до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності, мотивуючи його тим, що вони є власниками нерухомого майна - тваринницького комплексу, який розташований в АДРЕСА_1 , та 28 березня 2017 року між ними та Слобожанською селищною радою Дніпровського району Дніпропетровської області було укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого їм в користування було надано земельну ділянку НОМЕР_1 загальною площею 16,8347 га.

Зазначали, що відповідно до довідки державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 08 квітня 2016 року виданої Управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області земельна ділянка площею 16, 8347 га розташована в межах населеного пункту смт АДРЕСА_2 Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області по вул.Мічуріна,7, має комунальну форму власності, а не перебуває у спільній частковій власності, як стверджує позивач.

Посилаючись на те, що вони є власниками тваринницького комплексу, який розташований в АДРЕСА_1 , а отже мають право і на земельну ділянку за цією адресою, а тому просили суд ухвалити рішення, яким визнати за ними право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 , загальною площею 16,8347 га, розташовану в АДРЕСА_1 .

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ТОВ ФГ Підгірне задоволені. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційні скарзі Слобожанська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та у задоволенні позову ОСОБА_1 і зустрічного позову ТОВ ФГ Підгірне відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що матеріали справи не містять жодних належних доказів, які б свідчили про наявність правових підстав для задоволення позовів, вказували, що земельна ділянка вибула з їх законного володіння безпідставно.

24 травня 2019 року ТОВ ФГ Підгірне надало відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просили залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, наголошували, що вони мають законне право на спірну земельну ділянку.

27 травня 2019 року ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, наголошувала, що вона є належним власником спірної земельної ділянки, від якого не відмовлялась і яке не скасовувалось.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду у частині, що переглядається, не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 21 липня 1997 року на підставі рішення Ювілейної селищної ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області №85 від 18 червня 1997 року КСП Нижньодніпровський було видано державний акт на право колективної власності на землю, зареєстрований у книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №1023, у додатку № 1 до вказаного державного акту були зазначені члени КСП Нижньодніпровський, серед яких була вказана ОСОБА_1 під №463 (а.с.5-25).

Частина земельної ділянки, яка знаходиться в межах земель колективної (спільної часткової) власності, передана в оренду за договором оренди земельної ділянки від 28 березня 2017 року, який укладено між ТОВ «ФГ «Підгірне» та Слобожанською селищною радою терміном на 05 років, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна номер інформаційної довідки 132810860 від 01 серпня 2018 року.

За зазначеним договором оренди земельної ділянки Слобожанська селищна рада надала ТОВ «ФГ «Підгірне» у користування земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 , загальною площею 16,8347 га, яка розташована в АДРЕСА_1 (а.с.26-27,28-29,60-61).

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою №4758/59/60-18 від 23 листопада 2018 року, існує накладання (перетин) земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 , загальною площею 16,8347 га, розташованої в АДРЕСА_1 , на земельні ділянки колективної власності за державним актом на право колективної власності на землю, виданого КСП «Нижньодніпровський» 21 липня 1997 року на підставі рішення Ювілейної селищної ради народних депутатів №85 від 18 червня 1997 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №1023. При цьому накладається вся площа земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 , загальною площею 16,8347 га, розташованої в АДРЕСА_1 , на земельні ділянки колективної власності за державним актом на право колективної власності на землю, виданого КСП «Нижньодніпровський» 21 липня 1997 року на підставі рішення Ювілейної селищної ради народних депутатів №85 від 18 червня 1997 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №1023 (а.с.130-152).

ТОВ «ФГ Підгірне» є власником нерухомого майна тваринницького комплексу, який розташований в АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності індексний номер 40372006 від 09 липня 2015 року, наданого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л.(а.с.46-49).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права сформованого 04 квітня 2017 року (30 березня 2017 року - дата державної реєстрації), суб`єктом іншого речового права є ТОВ «ФГ Підгірне», якому в оренду передана земельна ділянка загальною площею 16,8347 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в Дніпропетровській області Дніпропетровський район смт АДРЕСА_2 Слобожанське вул АДРЕСА_2 Мічуріна, земельна ділянка № НОМЕР_2 , (кадастровий номер НОМЕР_1 ).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_3 023: НОМЕР_4 ), сформованого 06 липня 2018 на запит TOB «ФГ Підгірне», земельна ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (01.01) розташована в АДРЕСА_1 , комунальна власність 16.8347 га.

Формування (державна реєстрація) земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1 ) підтверджується витягом з Державного земельного кадастру, сформованого 06 липня 2018, дата державної реєстрації земельної ділянки 14 березня 2014 року.

Згідно договору купівлі-продажу тваринницького комплексу від 09 липня 2015 товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «НЗ-ІНВЕСТ» продало товариству з обмеженою відповідальністю «ФГ Підгірне» тваринницькій комплекс, що знаходиться в Дніпропетровській області Дніпропетровський район смт.Ювілейне вул.Мічуріна,7, розташований на земельній ділянці площею 16,8347 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 , цільове призначення: землі запасу.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 09 липня 2015 року (на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2254, виданий 09 липня 2015 року, видавник: Юрченко Л.Л., приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу), власником тваринницького комплексу, яке розміщене в АДРЕСА_1 , є ТОВ «ФГ Підгірне». При цьому до опису об`єкта нерухомого майна входить: 1)корівник, залізобетонні плити, літера «А», загальною площею 1669,6 кв.м; 2)корівник, залізобетонні плити, літера «Б», загальною площею 1664,3 кв.м; 3)вбиральня цегляна літера «В»; 4)вбиральня цегляна літера «Г»; 5)корівник, залізобетонні плити, літера «Д», загальною площею 1557,3 кв.м; 6)корівник, залізобетонні плити, літера «Є», загальною площею 1649,1 кв.м; 7)корівник, залізобетонні плити, літера «Ж», загальна площа 1199,1 кв.м; 8)ангар, залізобетонні плити, літера «З»; 9)склад, залізобетонні плити, літера «І»; 10)навіс, залізобетонні плити, металевий, шиферний, літера «К»; 11)склад, залізобетонні плити, літера «Л»; 12)корівник, залізобетонні плити, літера «М», загальною площею 1224.2 кв.м; 13)корівник, залізобетонні плити, літера «Н», загальна площа 1800,1 кв.м; 14)корівник, залізобетонні панелі, літера «О», загальна площа 1057.7 кв.м; 15)сторожка шлакоблокова, літера «П»; 16)огорожа, залізобетонні плити, металева (1-3); 17)зливна яма, залізобетонні кільця, літера «з.я., з.я»; 18)силосна яма, залізобетонні плити, літера «с.я»; 19)замощення асфальтобетонне «І» (а.с.47,62).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями ФГ Підгірне для ведення товарного сількогосподарського виробництва, яка розташована в межах населеного пункту на території Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області в смт.Слобожанське вул.Мічуріна,7, виготовлений товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Геоінфо» у 2016 році (кадастровий номер НОМЕР_5 0004), затверджений рішенням Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області Чотирнадцятою сесією сьомого скликання від 20 жовтня 2016 №543-14/V11«Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду».

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ТОВ ФГ Підгірне суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є власником частини земельної ділянки, права якої порушені договором оренди та наявністю зареєстрованого права власності саме за Слобожанською селищною радою Дніпровського району Дніпропетровської області, та виходив з наявності правових підстав для визнання права власності на земельну ділянку саме за ТОВ ФГ Підгірне.

Колегія суддів не погоджується з з таким висновком суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Процедура паювання земель визначена Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08 серпня 1995 року.

Згідно зі ст.23 ЗК України (в редакції, що діяла на час розпаювання) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Відповідно до положень ч.2 Указу Президента України, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Тобто, процедура паювання земель розпочиналася з передачі відповідних земель з державної власності до колективної шляхом оформлення державного акта на право колективної власності на землю з додаванням до цього акта списку громадян, які мають право на отримання земельної частки (паю).

Виходячи із зазначених норм закону, право співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі Державного акта на право колективної власності на землю з обов`язковим додатком списком громадян, що є членами недержавного сільськогосподарського підприємства.

Відповідно до цього Указу було розроблено Методичні рекомендації щодо порядку передачі земельної частки(паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій, які затверджено наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства і продовольства України, Української академії аграрних наук від 04 червня 1996 року №47/172/48 (далі Методичні рекомендації).

За змістом пунктів 1.3.,1.5.,2.7. Методичних рекомендацій передача в натурі земельної частки (паю) громадянину здійснюється після складання «Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї)» (далі Схеми).

Схеми складаються за участю керівників і спеціалістів колективних сільськогосподарських підприємств (організацій), сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, затверджуються загальними зборами (зборами уповноважених) членів цих підприємств і організацій та погоджуються районними (міськими) державними адміністраціями (виконавчими комітетами міських Рад).

На Схемі виділяються земельні масиви, що можуть бути поділені на земельні частки (паї) без обмежень в часі, в тому числі ділянки першочергової приватизації, а також земельні масиви, які поділяються на земельні частки (паї) після закінчення певного технологічного сільськогосподарського циклу. Крім того, визначаються: земельні ділянки, що поділяються одночасно без подрібнення в натурі на окремі паї (зрошувані угіддя, сади, виноградники, хмільники, ягідники тощо); земельні ділянки, що не підлягають поділу і повинні використовуватись сумісно (угіддя, законсервовані, виходячи з екологічних умов; невеликі площі сільськогосподарських угідь, в результаті поділу яких на окремі земельні ділянки стає неможливим механізований обробіток ґрунту).

Наведеними нормами гарантується недопущення порушень майнових прав колишніх членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі права власності на земельні ділянки, що не підлягають поділу і повинні використовуватися сумісно.

Відповідно до статті 116 ЗК України у користування чи у власність особи може бути надана лише вільна земельна ділянка.

У частині третій статті 152 ЗК України визначено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, визнання угоди недійсною, а також застосування інших, передбачених законом, способів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач ОСОБА_1 у списку громадян-членів КСП Нижньодніпровський, який є додатком до державного акту про право колективної власності на землю, значиться під номер 463, в той час коли у списку 703 члени.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та протоколів №№2.4.7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Колегія суддів наголошує на тому, що позивач ОСОБА_1 не є належним власником спірної земельної ділянки.

Частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Згідно статті 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Вимогами статей 124,125,126 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Одним із обмежень використання земельної ділянки зазначено використання її за цільовим призначенням.

Орендар зобов`язаний: використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного та екологічного законодавства; виконувати встановлені щодо земельної ділянки обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; по закінченню строку договору або у випадку його дострокового розірвання в 10-ти денний термін привести ділянку в стан, придатний для подальшого використання за цільовим призначенням і передати ділянку орендодавцю по акту; виконувати обов`язки, передбачені статтею 96 ЗК України.

Дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

У зв`язу з тим, що ОСОБА_1 не є належним власником спірної земельної ділянки та нею не надано жодних належних та допустимих доказів протилежному, колегія суддів приходить до висновку, що її права оспорюваним договором оренди та наявністю державної реєстрації права власності та іншого речового права жодним чином не порушуються, а отже її позовні вимоги у повному обсязі не обґрунтовані та до задоволення не підлягають.

Як на головну підставу для задоволення зустрічного позову ТОВ ФГ Підгірне посилалося на те, що їм на праві власності належить нерухоме майно, розташоване на спірній земельній ділянці.

Колегія суддів звертає увагу на те, що підставою набуття земельної ділянки у власність із земель державної чи комунальної власності є відповідне рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, а не державний акт на право власності на земельну ділянку.

В матеріалах справи наявне рішення Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду (а.с.50-51).

Так, дійсно норми ст.120 ЗК України закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований.

Отже, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду; передбачено механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При застосуванні положень ст.120 ЗК України, у поєднанні зі ст.125 ЗК України, слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ ФГ Підгірне 19 липня 2015 року придбало за договором купівлі-продажу у товариства з іноземними інвестиціями НЗ-Інвест тваринницький комплекс, який розташований на спірній земельній ділянці.

Втім в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували правомірність забудови спірної земельної ділянки продавцем.

Відповідно до частин першої, другої статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Жодних доказів того, що товариства з іноземними інвестиціями НЗ-Інвест було власником спірної земельної ділянки матеріали справи не містять.

Крім того, за змістом ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачам и земельних ділянок у такому порядку: 1)отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2)розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3)затвердження проектної документації; 4)виконання підготовчих та будівельних робіт; 5)прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6)реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов`язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку.

Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

З урахуванням наведеного, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду постановлене без дотримання зазначених вище вимог законодавства, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовів.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2019 року (а.с.217) було задоволене клопотання апелянта та відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення рішення у даній справі.

Згідно ч.ч.1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно із положеннями ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та у відповідності до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України, зважаючи на те, що сплату судового збору за подання апеляційної скарги було відстрочено, з позивачів в дохід держави слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру заявлених та задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю ФГ Підгірне, Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та в задоволенні зустрічного позову товариства з обмеженою відповідальністю ФГ Підгірне до ОСОБА_1 , Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати в розмірі 2.114 грн.40 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ФГ Підгірне на користь держави судові витрати в розмірі 592.578 грн.27 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.