Єдиний унікальний номер 219/2172/19 Номер провадження 22-ц/804/1319/19
Єдиний унікальний номер 219/2172/19 Головуючий у 1 інстанції Харченко О.П.
Номер провадження 22-ц/804/1319/19 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Кішкіної І.В., Тимченко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу №219/2172/19 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини зі ОСОБА_2

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_5,

на ухвалу судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 березня 2019 року, постановлену в місті Бахмут Донецької області,

встановив:

У лютому 2019 року ОСОБА_1, від імені якої діє ОСОБА_5, звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те, що 08 вересня 2015 року рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було розірвано шлюб між нею та ОСОБА_1. Також вказувала, що від шлюбу вони мають доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Донька проживає з нею, знаходиться на повному її утриманні. Оскільки боржник в добровільному порядку не надає допомогу на утримання дитини, не здійснює виховання доньки, не спілкується з нею, вона була вимушена подати до суду заяву про стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення заяви до суду і до досягнення донкою повноліття. Тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 березня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини зі ОСОБА_1 на підставі п.2 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою судді ОСОБА_1, від імені якої дії ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 березня 2019 року про відмову у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд не застосував ч.6 ст.62 та ч.ч. 1, 3 ст.163 ЦПК України, також суд безпідставно не врахував, що ордером представнику надано право представляти інтереси заявника без обмежень. Вважає, що адвокат правильно засвідчив копію свого свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та копію ордеру на представництво інтересів заявника. Оскільки представник позивача веде судову справу від імені ОСОБА_1, він, як адвокат, має професійне право посвідчувати копії документів у справах, зокрема і копії ордеру.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. У ч.3 цієї статті зазначено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду про відмову у видачі судового наказу розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У ч. 13 ст. 7 ЦПК України якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, справа підлягає розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1, від імені якої дії ОСОБА_5, підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 лютого 2019 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду до досягнення дитиною повноліття.

Дана заява про видачу судового наказу підписана представником заявника адвокатом ОСОБА_5, до неї додана фотокопія ордеру серії АА №129062.

Відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку до матеріалів заяви додана фотокопія ордеру, яка засвідчена ОСОБА_5, а тому повноваження адвоката ОСОБА_5 як представника, належним чином не підтверджені. Отже, заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу підписана особою, яка не має права її підписувати.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 167 ЦПК України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом пяти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом пяти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами пятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Таким чином, для застосування п. 2 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суди першої інстанції мають зясувати на підставі доданих до заяви про видачу судового наказу матеріалів наявність у особи, що її підписала. Цивільної процесуальної дієздатності, повноваження її підписувати.

Ключовим правовим питанням, яке, на думку представника заявника, вирішено неправильно, є можливість посвідчення копії ордеру адвокатом, на імя якого такий ордер видано.

У статті 62 ЦПК України визначено вимоги до документів, що підтверджують повноваження представників. Повноваження представників сторін та інших учасників справи можуть бути підтверджені, зокрема, ордером.

Відповідно до ч.4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Цією самою статтею визначено, що відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представник, оригіналу може бути засвідчена підписом судді. Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Представник заявника є адвокатом (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН №4834 від 21 червня 2017 року) і на неї поширюється дія Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VІ.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.20 цього Закону під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обовязковий спосіб посвідчення копій документів.

Оскільки представник заявника ОСОБА_5 веде судову справу від імені ОСОБА_1, вона, як адвокат, має професійне право посвідчувати копії документів у справах, зокрема і копію ордеру.

Законом не передбачено іншого обовязкового способу посвідчення копії ордеру.

Окрім того, суд звертає увагу, що відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Інших вимог до копій письмового документа процесуальний закон не містить.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не врахував, що згідно зі ст. 163 «Форма і зміст заяви про видачу судового наказу» ЦПК України подання оригіналів документів на підтвердження повноважень у особи, яка підписала заяву про видачу судового наказу, не передбачено та окремих спеціальних вимог для засвідчення копій не встановлено.

Мотиви оскаржуваної ухвали не відповідають нормам процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання по суті.

У звязку з викладеним, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу з посиланням на те, що заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу підписано особою, яка не має права її підписувати адвокатом ОСОБА_5.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального та матеріального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені якої дії ОСОБА_5, задовольнити.

Ухвалу судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 березня 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.І. Корчиста

Судді: І.В. Кішкіна

О.О. Тимченко

Повний текст постанови складений 15 травня 2019 року

Головуючий О.І. Корчиста