КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/455/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Мальченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року,

встановив:

у вересні 2015 року позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 04 липня 2014 року з вини ОСОБА_2 , відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «СК «Інкомстрах», трапилась ДТП, внаслідок якої належний їй автомобіль зазнав механічних ушкоджень. У зв`язку з викладеним просила стягнути на її користь з ПрАТ «СК «Інкомстрах» страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн., а з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 38 078 грн. 32 коп. та моральну шкоду в розмірі 40 080 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року позов було задоволено частково, стягнуто з ПрАТ «СК «Інкомстрах» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 49 000 грн., а з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 39 078 грн. 32 коп. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Не погоджуючись із рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині вирішення вимог до нього скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

В частині вимог до ПрАТ «СК «Інкомстрах» рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржувалось, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника позивача ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що 04 липня 2014 року за участю належного їй автомобіля марки «Renault Kangoo» під керуванням її сина ОСОБА_5 та автомобілем марки «Opel Astra» під керуванням відповідача трапилась ДТП, внаслідок якої автомобілі зазнали механічних ушкоджень, а ОСОБА_5 - тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Позивач зазначала, що ДТП трапилась з вини відповідача, що встановлено вироком Деснянського районного суду м.Києва від 16 лютого 2015 року, який набрав законної сили 16 червня 2015 року після його перегляду Апеляційним судом м.Києва. Внаслідок вказаної пригоди ОСОБА_1 зазнала матеріальної шкоди та моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 40 080 грн. та яка виразилась в душевних стражданнях, викликаних пошкодженням її майна, а також ушкодженням здоров`я її сина ОСОБА_5

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року позов було задоволено частково, стягнуто з ПрАТ «СК «Інкомстрах» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 49 000 грн., а з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 39 078 грн. 32 коп. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги до ОСОБА_2 частково, суд першої інстанції виходив з того, що ДТП трапилась з його вини, а тому він зобов`язаний відшкодувати шкоду, розмір якої не покривається страховим полісом, в сумі 39 078 грн. 32 коп. та з урахуванням душевних страждань позивача визначив розмір моральної шкоди - 5 000 грн. Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення статей 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не було з`ясовано, чи набрав вирок, яким відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП, законної сили, що призвело до неправильного вирішення справи. Однак такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть біти підставою для скасування рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Деснянського районного суду м.Києва від 16 лютого 2015 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні ДТП, яка трапилась 04 липня 2014 року. 16 червня 2015 року ухвалою Апеляційного суду м.Києва вказаний вирок було залишено без змін.

Після ухвалення судом оскаржуваного рішення 21 грудня 2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2016 року ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 16 червня 2015 року було скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

В ході розгляду справи у суді апеляційної інстанції за клопотанням відповідача провадження у справі було зупинено до закінчення апеляційного провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_2

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 листопада 2018 року вирок Деснянського районного суду м.Києва від 16 лютого 2015 року щодо ОСОБА_2 було скасовано та звільнено його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст.286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Разом з тим, сам по собі факт скасування вироку, яким ОСОБА_2 було визнано винним у ДТП, не свідчить про відсутність у відповідача такої вини, оскільки ухвалою Київського апеляційного суду від 26 листопада 2018 року обставини не встановлювались, а вирок було скасовано за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_2 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки з моменту ДТП пройшло більше трьох років, що не є реабілітуючою підставою.

Згідно положень статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода заподіяна не з її вини.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи свідчать про те, що дорожньо-транспортна пригода 04 липня 2014 року трапилась внаслідок порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, тоді як доказів про те, що зіткнення автомобілів трапилось внаслідок порушення водієм належного позивачу автомобіля - ОСОБА_5 , матеріали справи не містять.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що водій автомобіля марки «Renault Kangoo» перебував у стані алкогольного сп`яніння в момент ДТП, також не можуть бути підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування шкоди, оскільки відповідачем не наведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між вказаною обставиною та самою ДТП. Доказів про те, що ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності до суду також не надано.

За таких обставин ОСОБА_2 не спростовано наявність його вини у ДТП та не доведено, що шкоди позивачу завдано з вини іншої особи. Інших доводів щодо звільнення відповідача ОСОБА_2 від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану позивачу, апеляційна скарга не містить.

Також у своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом не було взято до уваги те, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими, оскільки нею не вказано яким чином розмір розраховано моральної шкоди та не наведено доказів на підтвердження своїх моральних страждань. Такі доводи скаржника колегія суддів також вважає неспроможними з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір моральної шкоди на користь позивача суд визначив з урахуванням положень ст. 23 ЦК України. Відповідно до цієї статті особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

З урахуванням обставин справи, тривалості часу, протягом якого позивач вживала заходи для відновлення своїх порушених прав, вимушеності змін її звичного способу життя, колегія суддів вважає розмір відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 , завданої їй внаслідок ушкодження належного їй автомобіля, визначений судом першої інстанції в розмірі 5 000 грн. - справедливим.

Згідно ст. 375 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 21 травня 2019 року.

Головуючий

Судді