№ 317/3872/18
№/п 2/317/287/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Ачкасова О.М.

при секретарі Кузіній Л.Х.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Запоріжжя у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватний нотаріус ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, посилаючись на те, що після смерті його батька ОСОБА_4, який помер 01.04.2018 року, відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: с. Розумівка, вул. Дружби (стара назва Радянька) 63, Запорізького району Запорізької області.

Позивач зазначає, що при житті 12.09.2012 року його батько склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області №68, за яким все належне йому на час смерті майно він заповів позивачу. Заповіт на час відкриття спадщини не змінений та не відмінений. Позивач прийняв спадщину, шляхом звернення до приватного нотаріуса ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець за заповітом. Відповідачка ОСОБА_2, як дружина померлого, в нотаріальному порядку відмовилась від обовязкової частини на спадкове майно. Нотаріусом було заведено спадкову справу. При оформленні спадкових прав на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: с. Розумівка, вул. Дружби (стара назва Радянька) 63, Запорізького району Запорізької області, нотаріусом встановлено, що правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими спорудами відсутній, право власності на нього належним чином не зареєстровано.

Приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу ОСОБА_3 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку із чим позивач був змушений звернутися до суду із позовом.

Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним шляхом, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку позовних вимог в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним шляхом, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, відзиву на позов не надала, як і будь-яких доказів та заперечень.

Третя особа - приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи попереджалась своєчасно та належним шляхом, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутністю третьої особи, заперечення по справі відсутні.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та третьої особи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про смерть серії I-ЖС №414987, виданого 04.04.2018 року Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, встановлений факт смерті 01.04.2018 року ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблений актовий запис № 417.

Факт родинних відносин позивача з померлим підтверджений свідоцтвом про народження І-ЖС №250416 від 31.07.1971 року, в якому батьком позивача зазначений ОСОБА_4.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини за заповітом, що підтверджується копією спадкової справи №18/2018 рік.

Відповідно до заповіту, посвідченого 12.09.2012 року секретарем виконавчого комітету Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області №68, все належне ОСОБА_4 на час смерті майно він заповів позивачу.

Згідно з відомостями, вказаними в довідці виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області №1430 від 18.10.2018 року ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав на день смерті за адресою: с. Розумівка, вул. Дружби (стара назва Радянька) 63, Запорізького району Запорізької області, разом з дружиною ОСОБА_2 та сином ОСОБА_1.

Право власності померлого ОСОБА_4 на житловий будинок за адресою: с. Розумівка, вул. Дружби (стара назва Радянька) 63, Запорізького району Запорізької області, підтверджується технічним паспортом на житловий будинок особистого житлового фонду, в якому власником зазначений ОСОБА_4.

Крім того, право власності померлого ОСОБА_4 на житловий будинок за адресою: с. Розумівка, вул. Дружби (стара назва Радянька) 63, Запорізького району Запорізької області підтверджується копією погосподарської книги №4 на 2016 2020 року.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат» у разі не подання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє в нього вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 171/02-31 від 11.10.2018 року, виданої приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу ОСОБА_3, позивачу було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 у звязку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається: «При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок».

Згідно до ст. 1299 ЦК України: якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Як розяснено в листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і повязує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3ст. 1296 ЦК України відсутність державної реєстрації на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який, оформивши спадщину, не здійснив її державної реєстрації (ст.1299 ЦК України).

Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що обєкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, на підставі викладених фактів та наданих доказів, суд вважає можливим визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно у вигляді житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: с. Розумівка, вул. Дружби (стара назва Радянька) 63, Запорізького району Запорізької області.

На підставі викладеного, керуючись 12, 13, 80, 81, 89, 263-265, 273 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1218, 1220, 1233, 1235, 1268 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_2 (стара назва Радянька) 63, Запорізького району Запорізької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: с. Розумівка, вул. Дружби (стара назва Радянька) 63, Запорізького району Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 18.02.2019 року.

Суддя: О.М. Ачкасов