ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 687/680/18
Провадження № 22-ц/4820/866/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.,

з участю представника відповідача Лучка Р.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №687/680/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «МРІЯ ФАРМІНГ ПОДІЛЛЯ» на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2019 року (суддя Горобець Н.О., повне судове рішення складено28 лютого 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МРІЯ ФАРМІНГ ПОДІЛЛЯ» про визнання недійсним договору оренди землі.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що він є власником земельної ділянки площею 1,0982 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , яка розташована на території Циківської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

У 2018 році йому стало відомо про існування договору оренди землі №260, укладеного між ним і ТОВ «МРІЯ ФАРМІНГ ПОДІЛЛЯ» 01 березня 2016 року. Проте, такий договір оренди землі не укладав і не підписував.

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2019 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки №260 від 01 березня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «МРІЯ ФАРМІНГ ПОДІЛЛЯ», щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 , розташованої на території Циківської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, зареєстрований приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Хмельницької області 28.05.2016 року за №29800038.

Вирішено питання про судові витрати.

ТОВ «МРІЯ ФАРМІНГ ПОДІЛЛЯ», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Суд не врахував, що висновок експертного дослідження не містить відомостей про те, що він підготовлений для подання до суду, а тому відсутні підстави вважати цей документ висновком експерта, складеним на замовлення учасника справи відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 106 ЦПК України. Зазначений висновок складений з грубим порушенням вимог закону. Позовна заява безпідставно не залишена без розгляду відповідно до ч. 10 ст. 84 і п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, що призвело до порушення принципу рівності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Судом не взято до уваги те, що для укладення і реєстрації договору ОСОБА_1 надавав копії паспорта, РНОКПП і державного акта на право власності на земельну ділянку та в подальшому отримував орендну плату.

У засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу підтримав. Позивач не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

С удом першої інстанції правильно встановлено, що на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 загальною площею 1,0982 га, яка розташована на території Циківської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області.

01 березня 2016 року між ОСОБА_1 і Товариством з обмеженою відповідальністю «МРІЯ ФАРМІНГ ПОДІЛЛЯ» був укладений договір оренди землі №260, згідно з умовами якого позивач передав відповідачеві у строкове платне користування належну йому земельну ділянку загальною площею 1,0982 га, яка розташована на території Циківської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області. Зазначений договір зареєстрований приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Хмельницької області 28 травня 2016 року за №29800038.

Факт укладення договору оренди позивач заперечує.

Згідно з висновком експертів за результатами проведення Вінницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз судово-технічного та почеркознавчого дослідження №6065/6066/18-21 від 26 листопада 2018 року (а.с.94-99), підпис у договорі оренди землі №260 від 01 березня 2016 року в графі «Реквізити сторін» від імені «Орендодавця» виконаний не самим ОСОБА_1 , а іншою особою.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Рішення про задоволення позову суд мотивував тим, що договір оренди земельної ділянки підлягає визнанню недійсним, оскільки не підписаний орендодавцем, що свідчить про відсутність волевиявлення позивача на його укладення.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

В силу ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

На підставі ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України).

Отже, вільне волевиявлення особи на вчинення правочину є обов`язковою умовою його дійсності.

Моментом укладення договору оренди слід вважати момент, коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов, який з урахуванням письмової форми і обов`язкових реквізитів визначається моментом підписання договору у зазначену у ньому дату. Набрання чинності договором оренди законодавець пов`язує із виникненням у орендаря права оренди після державної реєстрації такого договору в установленому законом порядку.

Наведене відповідає висновку, висловленому Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07 листопада 2018 року за результатом розгляду справи №575/476/16-ц, який на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч. 1 ст. 236 ЦК України).

Встановивши, що спірний договір оренди земельної ділянки не підписаний ОСОБА_1 як орендодавцем, що виключає наявність у нього волевиявлення на його укладення, суд першої інстанції зробив правильний висновок про визнання договору недійсним на підставі ч. 3 ст. 203 і ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про проведення державної реєстрації договору оренди, що підтверджує досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов та дійсність правочинів, з урахуванням наведених законодавчих вимог щодо моменту вчинення правочину та його форми, є безпідставними.

Твердження відповідача про надання позивачем для укладення та реєстрації договору копій документів, зокрема державного акта про право власності на земельну ділянку, паспорта, РНОКПП не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому апеляційним судом відхиляються.

Отримання ОСОБА_1 орендної плати за користування землею не свідчить про дійсність укладеного з порушенням вимог ст. 203 ЦК України правочину, оскільки не підтверджує волевиявлення позивача як орендодавця на момент його укладення.

Посилання товариства в апеляційній скарзі на те, що висновок експертів є неналежним доказом, не заслуговують на увагу.

На підставі ч. 1 і ч. 4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

За положеннями ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України)

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 5 і ч. 6 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя України визначені Законом України «Про судову експертизу». Підзаконними нормативно-правовими актами, що регламентують порядок її проведення є Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (далі - Інструкція) і Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 в редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року №1950/5.

Відповідно до пункту 3.1 Інструкції експертиза проводиться після подання особою чи органом, яка її призначила, матеріалів, оформлених згідно з вимогами процесуального законодавства та цієї Інструкції.

На підставі п.1.13 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень достатність, якість наданих для проведення експертизи зразків почерку та підпису особи визначаються експертом у кожній конкретній експертній ситуації.

Критерієм достатності обсягу порівняльного матеріалу вважається надання такої його кількості, за якою можливо виявити індивідуальність, варіаційність та стійкість ознак в досліджуваному об`єкті і зразках почерку (підпису) певного виконавця.

У п.2.2 Інструкції визначний обов`язок експерта повідомити в письмовій формі органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), про неможливість її проведення та повернути надані матеріали справи та інші документи, якщо поставлене питання виходить за межі компетенції експерта або якщо надані йому матеріали недостатні для вирішення поставленого питання, а витребувані додаткові матеріали не були надані.

Як вбачається із наявного у матеріалах справи висновку експертів №6065/6066/18-21 від 26 листопада 2018 року за результатами проведення судово-технічного та почеркознавчого дослідження, судові експерти ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які проводили експертне почеркознавче дослідження, мають атестацію як судові експерти, дослідницька частина висновку містить опис наданого для проведення експертизи оригіналу договору оренди землі №260 від 01 березня 2016 року, підписами експертів засвідчена їх обізнаність про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. У висновку чітко надано відповідь на поставлене питання.

Відомості про неможливість проведення експертизи на основі поданих позивачем матеріалів, у справі відсутні.

З огляду на зазначену прерогативу експерта у вирішенні питання достатності поданих для проведення дослідження матеріалів, доводи апеляційної скарги про те, що висновок експерта зроблений без достатньої кількості порівнюваного матеріалу, у тому числі з недостатньою кількістю відібраних вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків, апеляційний суд відхиляє.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, у тому числі і

під час розгляду справи в апеляційному суді, які були б взаємно суперечливими із зазначеним висновком експерта чи спростовували викладені у ньому твердження.

Правом заявити клопотання про призначення судової експертизи у разі сумніву у правильності поданого позивачем висновку експертів ТОВ «МРІЯ ФАРМІНГ ПОДІЛЛЯ» не скористалось.

Наданий позивачем висновок експертного почеркознавчого дослідження суд першої інстанції правомірно визнав належним та допустимим доказом у справі, тобто таким, що містить інформацію щодо предмета доказування та підтверджує обставини справи, які за законом мають бути підтверджені лише певними засобами доказування, і не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Проніна проти України» зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права із додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МРІЯ ФАРМІНГ ПОДІЛЛЯ» залишити без задоволення.

Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 травня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. П`єнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай