Ухвала

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 243/1217/18

провадження № 61-7397ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.,

розглянув касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 13 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби, прокуратури Донецької області про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби, прокуратури Донецької області, у якому просив стягнути з Державного бюджету України на його користь 248 200 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди та 5 000 грн у зв`язку з наданням юридичної допомоги у кримінальному провадженні.

Позов мотивовано тим, що 29 січня 2015 року позивачу було повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 367 КК України, а 17 лютого 2015 року пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину.

ОСОБА_1 вказував, щовідносно нього одночасно було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, чим обмежено його конституційні права.

Посилаючись на те, 27 лютого 2017 року вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, залишеним без змін апеляційним судом Донецької області від 08 листопада 2017 року, позивача визнано невинуватим та виправдано через відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, ОСОБА_1 просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 124 087 грн 59 коп. та витрати, понесені позивачем у зв`язку із наданням юридичної допомоги у кримінальному провадженні № 0001046 у розмірі 5 000 грн.

Компенсовано ОСОБА_1 за рахунок держави понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 4 129 грн 58 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаних судовим рішенням в частині вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні, прокуратура Донецької області звернулась із апеляційною скаргою.

Постановою Донецького апеляційного суду від 13 березня 2019 року апеляційну скаргу прокуратури Донецької області задоволено, рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2018 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення витрат, понесених у зв`язку із наданням юридичної допомоги у кримінальному провадженні.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби, прокуратури Донецької області про відшкодування витрат за надання юридичної допомоги у кримінальному провадженні відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої та постановою апеляційного суду, Державна казначейська служба України звернулась із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Рішення суду першої інстанції оскаржувалося прокуратурою Донецької області в апеляційному порядку лише в частині вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні, а відтак, і предметом касаційного перегляду є рішення саме в цій частині, у зв`язку з чим рішення суду в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 248 200 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди на предмет законності й обґрунтованості судом касаційної інстанції не переглядається.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження в частині оскарження Державною казначейською службоюУкраїни рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2018 року в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 248 200 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди слід відмовити з наступних підстав.

Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що предметом касаційного оскарження може бути, зокрема, рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи.

Частиною другою статті 17 ЦПК України встановлено, що не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи, що рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2018 року в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 248 200 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди не було предметом перегляду по суті в суді апеляційної інстанції, а тому не може бути предметом касаційного розгляду у цій частині, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження в частині оскарження Державною казначейською службоюУкраїни рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2018 року в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 248 200 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження Державноюказначейською службоюУкраїни рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2018 року та постанови Донецького апеляційного суду від 13 березня 2019 року в частині вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні слід відмовити з таких підстав.

Частиною другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За змістом пункту 4 статті 3 Закону України Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказаний висновок мітиться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/15 (провадження № 11-562ас18).

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду в частині вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні, встановивши відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних про стягнення з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 понесені позивачем у зв`язку із наданням юридичної допомоги у кримінальному провадженні № 0001046 витрати у розмірі 5 000 грн.

Із оскаржуваної постанови апеляційного суду, доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктами 1, 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 грудня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 13 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби, прокуратури Донецької області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
В. М. Коротун
В. П. Курило