ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2390/19 Справа № 185/9621/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Деркач Н.М.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк " ПриватБанк " до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.01.2011 року у розмірі 31616,77 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1378,00 грн. 18 квітня 2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було прийнято заочне рішення, відповідно до якого вищезазначений позов задоволено у повному обсязі. 18 січня 2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області була прийнята ухвала, відповідно до якої заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року у цивільній справі № 185/9621/16-ц скасовано та призначено справу до судового розгляду. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 21 січня 2011 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір № б/н, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 15000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту. Банк свої зобов`язання по наданню кредиту виконав в повному обсязі. Однак, ОСОБА_2 не виконав належним чином умови договору і станом на 12.10.2016 року має заборгованість - 31616,77 грн., з яких: 14034,14 грн. - тіло кредиту; 5010,19 грн. - нараховано відсотків за користуванням кредитом; 9640,69 грн. - нараховано пені за прострочене зобов`язання; 950,00 грн. -нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована складова); 1481,75 грн. - штраф (процентна складова). Тому, позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу за договором та судові витрати по справі (а.с.2-5)

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості- задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 21 січня 2011 року у розмірі 31616.77 гривень, яка складається з:14034.14 грн. - тіло кредиту; 5010.19 грн. - відсотки за користування кредитом; 9640.69 грн. - пеня за прострочене зобов`язання; 950.00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100.00 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована складова);1481.75 грн. - штраф (процентна складова).

Також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.182-184).

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвали нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с. 186-187).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено місцевим судом, 21 січня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний Договір б/н (а.с.10), відповідно до тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна», а потім відповідно до тарифів по престижним карткам Visa «Gold» (а.с.11-12) та на умовах та правилах надання банківських послуг (а.с.13-46).

Відповідно до умов договору Банк надав відповідачу кредит у розмірі 15000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту.

ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), яким підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку.

Відповідно до п. 2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті- https://privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік.

Відповідно до п. 2.1.1.12.2.1. Договору, у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1. Договору, при непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Договору, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD)+ 5% від суми позову.

Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6. Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором.

Відповідно до п. 1.1.7.11. Договору, Договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк.

Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови до договору.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України і є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певні послуги, а інша сплатити вартість отриманих послуг.

Крім того, згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином.

Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В порушення зазначених норм закону та умов договору, ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим, згідно розрахунку заборгованості, наданого банком та не спростованого відповідачем, станом на 12.10.2016 року має заборгованість 31616,77 грн., яка підтверджується розрахунком заборгованості (акр.с.6-8) з яких: 14034,14 грн. - тіло кредиту; 5010,19 грн. - нараховано відсотків за користуванням кредитом; 9640,69 грн. - нараховано пені за прострочене зобов`язання; 950,00 грн. -нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500,00 грн. - штраф (фіксована складова); 1481,75 грн. - штраф (процентна складова).

З урахуванням того, що у ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про її стягнення та задоволення позову, та в свою чергу, встановивши, що дії ПАТ КБ «ПриватБанк» з нарахування заборгованості відповідають діючому законодавству та проводилися відповідно до умов кредитного договору.

Між тим, вирішуючи питання про визначення складових заборгованості, суд першої інстанції помилково стягнув пеню, виходячи з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Оскільки оскаржуваним рішенням стягнуті штрафи, як вид цивільно-правової відповідальності за порушення строків виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, у задоволенні позовних вимог про стягнення пені слід відмовити, оскільки одночасне застосування штрафів та пені за одне й те саме порушення не допускається.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд 1 інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги банку, колегія суддів не приймає до уваги оскільки, відповідачем не спростовано факту отримання кредитних коштів та не виконання ним зобов`язань за договором, а такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2018 року в частині стягнення пені (за прострочене зобов`язання та за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.) слід скасувати, на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, та у задоволенні цих позовних вимог банку - відмовити, в свою чергу відповідно змінивши загальну суму стягнутих коштів.

В решті рішення суду слід залишити без змін, оскільки на думку колегії суддів порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для його скасування чи зміни не встановлено, воно відповідає вимогам ст.ст. 263, 264 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2018 року - в частині стягнення пені (за прострочене зобов`язання та за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.) - скасувати та у задоволенні цих позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - відмовити, відповідно зменшити загальну суму стягнутих з ОСОБА_2 коштів з 31 616,77 грн. до 21 026,08 грн.

В решті рішення суду - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: