Справа № 653/1587/18
Провадження № 2/653/194/19
22 квітня 2019 року Генічеський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді - Крапівіної О.П.,
секретаря - Пшенична В.М.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Генічеськ справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Волна» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,
Позивач ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача ПАТ «Волна» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, у якому просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок літ. А, загальною площею 83.3 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами при ньому, який розташований за адресою по АДРЕСА_1 .
Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 1981 року він працював та був членом колгоспу «Волна революції», де проробив практично усе своє життя, та з 20.04.1993 року колгосп реорганізований у колективне сільськогосподарське підприємство «Хвиля революції», а з 23.04.1996 року на базі КСГП створено Закрите акціонерне товариство «Волна». У травні 1982, за згодою виконавчого комітету Червонопрапорної сільської ради Білецький С.І. вселився до будинку АДРЕСА_1 , де мешкає до теперішнього часу. Зазначений будинок є одним з декількох житлових будинків у с. Червонопрапорне та с. Ясна Поляна, Генічеського району, які були забудовані колгоспом «Волна революції» початку 80-х років для постійного мешкання своїх членів колгоспу. З моменту вселення до зазначеного житлового будинку позивач постійно, продовж 36 років, сплачує комунальні платежі, податок на землю до виконкому Червонопрапорної сільської ради та проживає у ньому. Право власності на зазначений будинок він не має, хоча і робив внески до каси колгоспу за будинок, що підтверджується довідками за 1988-1991 років, але заключити договір купівлі-продажу він не встиг, у зв`язку з ліквідацією колгоспу. ОСОБА_2 звертався до керівництва ПАТ» Волна» з питанням передачі йому у власність даного житлового будинку. З Довідки ПАТ «Волна» від 29.03.2013 року вбачається, що вказаний житловий будинок хазяйство передає йому безоплатно у власність, а тягар оформлення документів на будинок та нотіральне посвідчення дарування покладено на нього. Рік будування вказаного будинку 1982 рік, а його забудовник колгосп «Волна революції», забудовано у сільській місцевості за часом дії Цивільного кодексу УРСР/1963р./, та відповідно до ч.2 ст.227 цього кодексу, реєстрація права власності на житловий будинок треба було здійснювати за місцем знаходження об`єкту нерухомості у Червонопрапорній сільській раді. Але господарство к/п «Волна революції» було зареєстровано у м. Генічеськ , а тому усе нерухоме майно треба було зареєструвати у ДБТІ, чого свого часу зроблено не було. На підставі вимог ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, але такий договір не було укладено між ОСОБА_2 і колишнім власником будинку. Позивач зазначає, що коли він працював у колгоспі «Волна революції» та після його реформування у 1993 році з нього постійно з заробітної плати стягували певні платежі, як пояснювали, це борг за житловий фонд. Отже, з дозволу сільської ради, на законних підставах, як колишній член колгоспу та КГСП «Волна революції», та не приховуючи те, що зазначений житловий будинок знаходиться у його володінні, безперервно починаючи з 1982 року володіє житловим будинком за адресою по АДРЕСА_1 , впродовж 36-ти років і цей строк жодного дня не перепивався, тому ОСОБА_2 має право власності на нерухоме майно за набувальною давністю.
Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, наполягають на його задоволенні, з підстав викладених у позовній заяві.
Відповідач Публічного акціонерного товариства «Волна» у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.
Розглянувши заявлений позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до довідок №654 від 04.09.2017 року та №653 від 01.09.2018 року виданими Виконавчим комітетом Червонської сільської ради Генічеського району Херсонської області зазначено, що ОСОБА_2 дійсно проживає на території Червонської сільської ради в будинку за АДРЕСА_1 з травня 1982 року по теперішній час.
Відповідно до Довідки ПАТ «Волна» №56 від 29.03.2013 року зазначено, що хазяйство безоплатно передає даний житловий будинок ОСОБА_2 , у якому він проживає за адресою по АДРЕСА_1 у власність та оформлення всіх необхідних документів, для оформлення нотаріальної передачі покладено нього.
З 1982 року позивач ОСОБА_2 добросовісно, відкрито та безперервно володіє житловим будинком по АДРЕСА_1 .
Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)
Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.
Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.
При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)
Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови)

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно володів нерухомим майном і протягом 36 років продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 , суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Керуючись ст.260, 264-266 ЦПК України, 344 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Волна» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок літ. А, загальною площею 83.3 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами при ньому, який розташований за адресою по АДРЕСА_1 , право власності за набувальною давністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, строк на подання заяви про його перегляд може бути поновлено, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом до Херсонського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Генічеський районний суд Херсонської області.

Суддя О.П. Крапівіна