Справа № 346/5584/17
Провадження № 22-ц/4808/207/19
Головуючий у 1 інстанції П'ятковський В. І.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Матківського Р.Й., Максюти І.О.,

секретаря Турів О.М.,

за участю апелянта ОСОБА_3

представника відповідача Святенка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Прикарпаття» про зміну формулювання підстави звільнення з займаної посади та виплату вихідної допомоги та зустрічною позовною заявою публічного акціонерного товариства «Прикарпаття» до ОСОБА_3 про визнання перебування на посаді голови правління без документального оформлення трудових відносин, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 27 листопада 2018 року у складі судді П'ятковського В.І., ухвалене у м. Коломия, повний текст якого складено 04 грудня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Прикарпаття» про зміну формулювання підстави звільнення з займаної посади та виплату вихідної допомоги.

Позовні вимоги мотивувала тим, що з 21 жовтня 2011 року вона працювала на посаді голови правління ЗАТ «Прикарпаття», 06 листопада 2017 року її було звільнено з роботи на підставі наказу ПАТ «Прикарпаття» №82 від 06 листопада 2017 року згідно пункту 2 статті 36 КЗпП України.

Вважала, що її звільнення на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України є неправомірним, оскільки вона не укладала із відповідачем строкового трудового договору. Її звільнення повинно відбуватися відповідно до пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України, як припинення повноважень голови правління згідно рішення загальних зборів товариства.

Крім того, відповідно до статті 44 КЗпП України їй повинна бути виплачена вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток, що становить 19 200,00 грн.

У зв'язку з вищенаведеним, просила визнати її звільнення з посади голови правління ПАТ «Прикарпаття» на підставі пункті 5 частини 1 статті 41 КЗпП України та зобов'язати ПАТ «Прикарпаття» змінити формулювання підстав звільнення з відповідним записом у її трудову книжку із «звільнена з займаної посади згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України» на «звільнена з займаної посади у зв'язку з припиненням повноважень на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України» та зобов'язати ПАТ «Прикарпаття» виплатити їй вихідну допомогу у розмірі 19 200,00 грн.

У січні 2018 року ПАТ «Прикарпаття» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання перебування на посаді голови правління без документального оформлення трудових відносин та просило встановити факт перебування на посаді голови правління ПАТ «Прикарпаття» ОСОБА_3 без документального оформлення трудових відносин.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 16 лютого 2018 року вищевказані позови об'єднано у одне провадження.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27 листопада 2018 року у задоволені позовної заяви ОСОБА_3 та зустрічної позовної заяви ПАТ «Прикарпаття» відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_3 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду в частині зустрічного позову сторонами не оскаржується, а тому в інший частині рішення не переглядається.

Апелянт ОСОБА_3 зазначає, що судом першої інстанції невірно розтлумачено пункт 2 частини 1 статті 36 КЗпП України та пункт 5 частини 1 статті 41 КЗпП України. Відмовляючи в задоволенні первісного позову суд першої інстанції посилався на статут ПАТ «Прикарпаття», в якому визначено строк повноважень членів правління - три роки або до скликання нових Загальних зборів. Її було звільнено рішенням Загальних зборів акціонерів ПАТ «Прикарпаття», що оформлено наказом ПАТ «Прикарпаття» №82 від 06 листопада 2017 року. Тобто підставою звільнення є закінчення строку її повноважень на посаді голови правління. Однак, з огляду на пункт 15 частини 1 статті 2 Закону України «Про акціонерні товариства», голова та члени правління належать до категорії «посадових осіб».

А тому, прийняття наглядовою радою або загальними зборами акціонерів рішення про припинення повноважень голови та членів правління є підставою розірвання трудового договору (контракту) з головою чи членами правління на підставі пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України.

Крім того, відповідно до статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав передбачених пунктом 5 частиною 1 статті 41 КЗпП України працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

У зв'язку з вищенаведеним апелянт просить оскаржуване рішення у частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

ПАТ «Прикарпаття» подало відзив на апеляційну скаргу та вказало, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки трудові відносини між ОСОБА_3 та ПАТ «Прикарпаття» носили строковий характер і були розірванні у відповідності до вимог КЗпП України та установчих документів товариства. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала з вищенаведених підстав.

Представник ПАТ «Прикарпаття» - Святенко С.В. апеляційну скаргу заперечив, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що згідно пункту 11.1.5 Статуту ПАТ «Прикарпаття» голова правління товариства обирається Загальними зборами строком на три роки, а у випадку спливу цього строку повноваження голови продовжуються до дня проведення найближчих Загальних зборів. З дня призначення позивача на посаду голови правління товариства найближчі Загальні збори були проведені у жовтні 2017 року. Таким чином між сторонами було укладено строковий трудовий договір, який був припинений у відповідності до вимог чинного законодавства та установчих документів відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням загальних зборів ЗАТ «Прикарпаття» від 19 жовтня 2011 року ОСОБА_3 було обрано головою правління товариства.

Згідно наказу ЗАТ «Прикарпаття» № 32 від 21 жовтня 2011 року ОСОБА_3 приступила до виконання обов'язків голови правління товариства (а.с. 4).

У судовому засіданні ОСОБА_3 не заперечила, що знала про порядок обрання її головою товариства і що її обрано на три роки. Однак вважає, що такий строк закінчився і відносини переросли в безстрокові трудові відносини. Крім того, оскільки контракт з нею не укладався, строкового трудового договору не було укладено.

Як вбачається з протоколу №1/2017 позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Прикарпаття» від 06 жовтня 2017 року в зв'язку із закінченням терміну перебування на посаді повноваження голови правління ПАТ «Прикарпаття» ОСОБА_3 та членів правління ПАТ «Прикарпаття» припинено (а.с. 6-29).

Наказом ПАТ «Прикарпаття» № 82 від 06 листопада 2017 року на підставі Протоколу 1/2017 позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Прикарпаття» від 06 жовтня 2017 року звільнено ОСОБА_3 з займаної посади згідно пункту 2 статті 36 КЗпП України з 06 листопада 2017 року (а.с. 5).

16 листопада 2017 року ОСОБА_3 видано трудову книжку, в якій зроблено запис № 19 про те, що звільнена з роботи згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України (а.с. 30-33).

Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбаченими законодавчими актами.

Пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення.

У абзаці другому пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» надано роз'яснення, що при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв'язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт).

Відповідно до п. 11.1.5 Статуту ПАТ «Прикарпаття» (далі Статут) голова та члени правління обираються (призначаються) Загальними зборами в кількості три особи на строк три роки. У випадку спливу цього строку повноваження голови та членів правління продовжуються до дня проведення найближчих Загальних зборів.

Згідно п. 11.4.1 Статуту голова правління обирається загальними зборами строком на три роки.

Повноваження голови та членів правління припиняються рішенням Загальних зборів та приймається одночасно тільки стосовно всіх: голови та членів Правління (п. 11.6.1 Статуту).

Встановлено і не заперечується апелянтом, що з жовтня 2011 року по жовтень 2017 року Загальні збори товариства не скликалися, директор не призначався, управління товариством здійснювала голова.

Таким чином, ОСОБА_3 та ПАТ «Прикарпаття» обумовили між собою умови трудового договору.

Неукладення товариством контракту, в даному випадку, не нівелює факт існування трудових відносин між сторонами.

Доводи апеляційної скарги про необхідність внесення запису про звільнення з підстав визначених пунктом 5 частини 1 статті 41 КЗпП України на увагу не заслуговують з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 99 ЦК України та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13 травня 2014 року за № 1255-УІІ повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Правилом частини третьої статті 99 ЦК України та пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України передбачається право компетентного (уповноваженого) органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав; реалізація цього права у будь-який час гарантується нормами корпоративного права для припинення негативного впливу на управлінську діяльність товариства.

Системний аналіз положень пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України та частини третьої статті 99 ЦК України дає підстави для висновку, що припинення повноважень члена виконавчого органу може відбутися у будь-який час та з будь-яких підстав. Припинення повноважень члена виконавчого органу гарантується нормами цивільного права для припинення або запобіганню негативного впливу на управлінську діяльність товариства. Необхідність таких правил обумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління.

Встановлена пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України підстава розірвання трудового договору є додатковою підставою і не передбачає необхідності попереднього повідомлення про звільнення, з'ясування вини, доцільності та причини звільнення, врахування попередньої роботи та інших позитивних результатів діяльності працівників і здійснюється за рішенням вищого органу управління або виконавчого органу, що наділений повноваженнями з прийому/звільнення працівників.

Таким чином, припинення трудового договору з посадовою особою на підставі пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України залежить від волі власника.

Згідно з частиною третьою статті 147-1 КЗпП України працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.

Вищевказані висновки викладені в постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 344/13738/15-ц та від 11 липня 2018 року у справі № 724/140/16-ц.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13 травня 2014 року № 1255-VII внесено зміни до Кодексу законів про працю України, стаття 41 доповнена новою додатковою підставою розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов - припинення повноважень посадових осіб, забезпечивши можливість розірвання трудового договору без наведення у розпорядчих документах власника або уповноваженого ним органу та трудовій книжці працівника причин, що безпосередньо зумовили припинення повноважень посадової особи.

При звільненні за новою підставою - «припинення повноважень посадових осіб (п. 5 ст. 41 КЗпП)» запис у трудовій книжці не міститиме конкретизації, чим саме обумовлена потреба у розірванні трудового договору з працівником. При цьому, в якості компенсації для захисту інтересів посадових осіб, законодавчо встановлено мінімальний розмір вихідної допомоги при розірванні трудового договору у зв'язку із припиненням повноважень посадової особи в розмірі середньої заробітної плати за шість місяців (ст. 44 КЗпП).

Вихідна допомога у вказаному розмірі повинна виплачуватися саме при звільненні посадової особи на підставі одного суб'єктивного волевиявлення власника або уповноваженого ним органу, та при відсутності інших підстав для припинення трудового договору, визначених законодавством. Коли повноваження посадової особи припиняються на інших підставах, передбачених КЗпП України (наприклад, за власним бажанням особи, у зв'язку із закінченням строку повноважень, у зв'язку з ліквідацією підприємства і т.д.), наслідки у вигляді сплати вихідної допомоги у розмірі не менше 6-місячного заробітку наступати не повинні.

Таким чином, уповноважений орган товариства вправі припинити повноваження члена виконавчого органу на підставі пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України у будь-який час, разом з тим, для захисту трудових прав працівника, у випадку його звільнення, статтею 44 КЗпП передбачена компенсація.

Однак, у спірному випадку, загальні збори товариства прийняли рішення про припинення трудових відносин з ОСОБА_3 у зв'язку із закінченням строку повноважень голови, який визначено статутом. Підстави для зміни такого формулювання відсутні, оскільки наявні у справі докази не вказують на те, що фактично збори прийняли рішення про припинення повноважень ОСОБА_3 з підстав визначених п.5 ст.41 КЗпП.

У суду відсутні повноваження щодо зміни волевиявлення загальних зборів товариства, так як застосування такої цивілістичної підстави для припинення повноважень голови правління є прерогативою самих зборів.

У зв'язку з наведеним, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Таким чином, рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 27 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 25 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: Р.Й. Матківський

І.О. Максюта