Справа № 308/4749/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 лютого 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Данко В.Й.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді, в приміщенні суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом виселення. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 26.01.2018 року між ОСОБА_2 та її матірю ОСОБА_4 було укладено Договір дарування, згідно якого остання подарувала позивачу житлову квартиру за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 29/15. До укладення вказаного вище Договору дарування у даній квартирі були зареєстрованими та проживали позивач, її мати ОСОБА_2 та брат позивача ОСОБА_3, які залишилися проживати та бути зареєстрованими і після оформлення права власності на вказану квартиру за ОСОБА_2 Однак, під час проживання відповідача у квартирі за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 29/15, його поведінка сильно змінилася. Так, ОСОБА_3 зловживає алкогольними напоями, стає агресивним, ображає позивача нецензурною лайкою, наносить їй побої, в результаті чого позивач неодноразово змушувала викликати працівників поліції. Із середини серпня 2017 року ОСОБА_3 неодноразово виносив речі з квартири, які належали ОСОБА_2 та її матері ОСОБА_4 з метою їх продажу. В ніч з 04 березня на 05 березня 2018 року відповідач зламав замок вхідних дверей у належну позивачу квартиру та пошкодив її майно. У січні та березні 2018 року відповідач ОСОБА_3 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності як сімейний насильник за ч.1 ст.173-2 КпАП України. Однак, не дивлячись на вжиті заходи, відповідач ОСОБА_3 своєї поведінки на даний час не припинив. Так, 16.03.2018 року та 18.04.2018 року, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись в приміщенні квартири за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 29/15 спровокував сварку та бійку з чоловіком позивача громадянином ОСОБА_5, що змісила ОСОБА_2 викликати працівників поліції, яким були складені відповідні заяви, розгляд яких проводиться Ужгородським ВП ГУНП в Закарпатській області. Оскільки такі неправомірні дії відповідача чинять перешкоди ОСОБА_2 як власнику нерухомого майна, у повноцінному володінні та користуванні належної їх на праві власності житлової квартири, просить суд задовольнити даний позов та винести рішення, яким виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, із житлової квартири за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 29/15, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Позивачка ОСОБА_2 та представник позивачки ОСОБА_6 в останнє судове засідання не зявилися. Однак, у попередньому судовому засіданні представник позивачки подав заяву про уточненні позовних вимог, а саме просив суд винести рішення, яким усунути перешкоди у здійсненні позивачкою ОСОБА_2 права власності та користуванні належною їй на праві власності житловою квартирою за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 29/15 шляхом виселення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, із житлової квартири за вказаною вище адресою.

Позивачка ОСОБА_2 та представник позивачки ОСОБА_6 надали суду заяви, в яких просили суд провести розгляд даної справи за їх відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечили.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК та ухвалює заочне рішення.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_2, а саме проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Пояснила, що вона знайома із відповідачем ОСОБА_3, який постійно вчиняє сварки, кричить цілими ночами, що змушувало ОСОБА_7 неодноразово писати на нього заяву до правоохоронних органів.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справу доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено по справі, 26.01.2018 року між ОСОБА_2 та її матірю ОСОБА_4 було укладено Договір дарування, згідно якого остання подарувала позивачу житлову квартиру за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 29/15, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Договору дарування ОСОБА_4 ННА №724022, зареєстрованого в реєстрі за №119.

Окрім того, з наявного в матеріалах справи ОСОБА_8 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №111818130, складеного 26.01.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 є одноосібним власником житлової квартири за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 29/15 (форма власності: приватна, розмір частки: 1).

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

За змістом частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Обгрунтовуючи даний позов, ОСОБА_2 вказує на те, що відповідач ОСОБА_3 зловживає алкогольними напоями, стає агресивним, ображає позивача нецензурною лайкою, наносить їй побої, в результаті чого позивач неодноразово змушувала викликати працівників поліції.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, в матеріалах справи наявні копії Постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.02.2018 року, 02.05.2018 року, 29.05.2018 року та 10.07.2018 року, якими ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Так із вказаних постанов вбачається, що ОСОБА_3, перебуваючи за місцем свого проживання (м. Ужгород, вул. Собранецька, 29/15) вчиняв сімейну сварку із своєю сестрою ОСОБА_2, в ході якої ображав її нецензурною лайкою та наніс їй тілесні ушкодження.

З наявної в матеріалах справи копії Висновку по зверненню гр. ОСОБА_7, складеного ДОП сектору превенції Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ст. лейт. поліції ОСОБА_9, вбачається, що така є ОСОБА_3, який є її сусідом, поводить себе неадекватно, виражається на її адресу нецензурними словами та погрожує фізичною розправою.

Окрім того, факт звернення позивачки ОСОБА_2 на неправомірну поведінку відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи Листами Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області №6116/106/25/1-2018, №6111/106/25/1-2018, №6146/106/25/1-2018, а також Довідками про результати розгляду звернення гр. ОСОБА_2, які зареєстровано СО №4531 від 04.03.2018 року, №4551 від 05.03.2018 року.

Із наявної в матеріалах справи відповіді на судовий запит начальника відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС в Закарпатській області вбачається, що зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_3 з м. Ужгород, вул. Собранецька, 29/6.

Однак, з наявної в матеріалах справи Довідки про результати розгляду звернення ОСОБА_2 зазначено, що ОСОБА_3 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Даний факт також підтверджується наданими в судовому засіданнями поясненнями свідка ОСОБА_7

Також з наявної в матеріалах справи Довідки характеристики №20107 від 11.09.2018 року, виданої начальником СП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 вбачається, що громадянин ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується негативно, неодноразово потрапляв в поле зору працівників правоохоронних органів, притягувався до адміністративної відповідальності, перебуває на обліку в Ужгородському ВП як сімейний насильник.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Тлумачення статті 391 ЦК України свідчить, що негаторний позов застосовується для захисту права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння коли право власності може бути порушено без безпосереднього вилучення майна у власника. У постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником житлової квартири в м. Ужгород, вул. Собранецька, 29/15 і ОСОБА_3 проживає у ній тимчасово з дозволу позивача, проте без реєстрації або укладення відповідного договору.

Згідно п.33 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача

Враховуючи вищевикладене та виходячи з того, що ОСОБА_3 перешкоджає позивачу у повній мірі реалізовувати своє право власності, права останнього підлягають захисту відповідно до статті 391 ЦК України, а позов задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4 7, 10, 49, 76, 79, 211, 228, 244, 258 259, 264, 265, 280 282, 289 ЦПК України, ст.ст. 391, 396 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом виселення задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні позивачкою ОСОБА_2 права власності та користуванні належною їй на праві власності житловою квартирою за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 29/15 шляхом виселення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, із житлової квартири за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 29/15.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер суду невідомий), мешканець м. Ужгород, вул. Собранецька, 29/16 на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3 сплачений позивачем судовий збір в розмірі 704/сімсот чотири/грн. 80коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача із дотриманням вимог ст.ст.284 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_8