справа № 662/1375/18
№ провадження 2/208/1681/19
РІШЕННЯ

Іменем України

08 травня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.

за участю секретаря Каграманян Е.А.,

за участю представника позивача Стребіж М. О ., відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 «Про стягнення заборгованості за кредитним договором», -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н, укладеним 04.11.2008р. між позивачем та відповідачем, яка, станом на 17.05.2018р. складається з:

- 6976,08 грн. - заборгованість за кредитом;

- 100919,71 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом;

- 3899,92 грн. - пеня та комісія;

- 250,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 5589,79 грн. - штраф (відсоткова складова).

Водночас, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1764,53 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, 04.11.2008р. між позивачем та відповідачем, шляхом відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач, на умовах повернення та сплати процентів за користування кредитом, надав в користування відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 63,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зобов`язавшись щомісяця здійснювати повернення кредитних коштів у вигляді обов`язкового мінімального платежу, відповідач, взяте на себе зобов`язання не виконував, внаслідок чого, станом на 17.05.2018р. утворилась заборгованість у розмірі 117 635,50 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача разом із понесеними ним судовими витратами.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач позов не визнав, просив застосувати наслідки спливу позовної давності, та, відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов, у якому відповідач зазначив, що, останній платіж було внесено ним 17.02.2015р., тому, саме з цього часу, як вважає відповідач, у позивача виникло право звернутися до суду із позовом за захистом своїх порушених прав.

В ході розгляду справи позивач надав суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що, оскільки кредит відповідачу було надано у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, строк дії однієї з яких закінчився 11.2017р., позивач вважає, що звернувшись до суду 03.06.2018р., він звернувся в межах строку, встановленого ЦК України.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, та, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, 04.11.2008р., шляхом заповнення відповідної заяви та відкриття карткового рахунку, між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір б/№, за яким позивач надав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, та сплати процентів, кредит у сумі 500,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути отримані від позивача кредитні кошти у розмірі та порядку, встановленому вказаним договором.

Згідно п.1.1. «Умов та правил надання банківських послуг» вказані умови та правила надання банківських послуг визначають умови, за якими позивач надає клієнтам платіжні картки, а також інші банківські послуги, зазначені у Заяві та в Пам`ятці клієнта. Належним чином заповнена Заява підписується клієнтом і, таким чином, клієнт надає свою згоду на те, що, вказана заява разом із пам`яткою клієнта, а також умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складають укладений між сторонами Договір щодо надання банківських послуг.

Згідно п.1.2. «Умов та правил надання банківських послуг», вказані Умови регулюють відносини між Банком та Клієнтом щодо відкриття та обслуговування карткового рахунка Клієнта, а також інших банківських послуг, зазначених в Заяві.

Як вбачається зі змісту заповненої відповідачем 04.11.2008р. року заяви, останній ознайомився та погодився з Умовами надання банківських послуг позивачем, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банка.

Як зазначено у вищевказаній заяві, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти.

Згідно п.9.12 «Умов та правил надання банківських послуг», договір діє протягом 12-ти місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі даного строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, договір автоматично продовжується на той самий строк.

Як зазначає позивач, на час його звернення із даним позовом до суду, відповідач умови вищевказаного кредитного договору у повному обсязі не виконав, внаслідок чого станом на 17.05.2018р. заборгованість відповідача перед позивачем складає 117635,50 грн.

На підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, останній надав суду розрахунок заборгованості відповідача, згідно якого заборгованість відповідача станом на 17.05.2018р. складає:

- 6976,08 грн. - заборгованість за кредитом;

- 100919,71 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом;

- 3899,92 грн. - пеня та комісія;

- 250,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 5589,79 грн. - штраф (відсоткова складова).

Вказані обставини, встановлені судом, свідчать про те, що, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються наступними нормами права.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Разом з цим, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Як встановлено судом, згідно довідки, наданої позивачем, щодо умов кредитування з використанням картки «Універсальна», строком внесення боржником щомісячних платежів є: «до 25 числа місяця, наступного на звітним».

З наведеного суд вбачає, що, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як зазначає відповідач, та, не спростовує позивач, останній платіж було здійснено відповідачем 17.02.2015р., у зв`язку з чим, саме з цього часу повинна обчислюватися позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами.

Як встановлено судом, за захистом свого цивільного права позивач звернувся до суду 20.06.2018р., тобто за межами строку, встановленого ст.257 ЦК України.

Згідно ч.3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Таким чином, оскільки сплив позовної давності є підставою для відмови у позові, суд, приймаючи до уваги заяву відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, вважає за необхідне у задоволенні даного позову відмовити у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд, відмовляючи у задоволенні позову, вважає необхідним судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,5,12, 141, 263-265, 279 ЦПК України, ст.ст. 257, 267 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 «Про стягнення заборгованості за кредитним договором» - відмовити повністю.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Нельга Д. В.