ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року м. Чернівці

Справа № 725/2646/15-ц

Провадження 22ц-/822/389/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Кулянди М.І., Литвинюк І.М.

секретар Вовкун Н.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 30 січня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ( головуючий у суді першої інстанції Скуляк І.А. )

встановив :

У квітня 2015 року Публічне акціонерне товариство акціонерного банку «Укргазбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовувало слідуючими обставинами. Відповідно до укладеного договору №ЧОУ/21-ф/08/Д від 11.06.2008р. відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 20 780 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,8% річних з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів 08.06.2018р. Відповідач протягом дії кредитного договору систематично порушував його умови, в наслідок чого утворилась заборгованість перед банком станом на 02.03.2015р. в розмірі 8 325,78дол.США. та 9 571грн. 69коп.

У забезпечення повернення кредиту за кредитним договором між позивачем та відповідачем, ОСОБА_2 на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед кредитором відповідати по зобов`язаннях боржника ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі.

У зв`язку з вищевикладеним, збільшивши в ході розгляду справи позовні вимоги, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №ЧОУ/21-ф/08/Д від 11.06.2008р. в сумі 12 369,03 доларів США та 248 992,31 грн., а також понесенні судові витрати.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 30 січня 2019 року позов задоволено в повному об`ємі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №ЧОУ/21-ф/08/Д від 11.06.2008р. в сумі 12 369,03 доларів США та 248 992,31 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом прострочена - 8 019,56 доларів США, заборгованості по процентам прострочена - 4 349,47 доларів США, заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності - 174 871,84 грн., заборгованості по пені за несвоєчасне погашення процентів в межах строку позовної давності - 74 120,47 грн.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 30 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково, а саме стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 7372,10 доларів США та 9571,69 грн.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує тим, що судом першої інстанції безпідставно задоволено в повному обсязі позовні вимоги у редакції поданої позивачем про збільшення позовних вимог від 27.11.2018 р. Разом з тим, відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог лише до закінчення підготовчого засідання. Справа розглядається з 2015 року, тому збільшення розміру позовних вимог в листопаді 2018 року суперечить даній нормі, враховуючи, що розмір позовних вимог був дуже суттєво збільшений з 8323,78 доларів США до 12369,03 доларів США, та з 9571,69 грн. до 248992,31грн.

У відзиві на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» просить апеляційну скаргу відхилити та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 11червня 2008 року між ПАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов договору останній отримав кредит у розмірі 20 780 дол.США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 13% річних з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів 8 червня 2018 року.

У забезпечення повернення кредиту за кредитним договором відповідач ОСОБА_2 на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед кредитором відповідати по зобов`язаннях боржника ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі, що підтверджується договором поруки від 11 червня 2008 року за №ЧОУ/21-ф/08Д-р.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Задля належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, уточненного представником позивача в ході розгляду справи, в наслідок несвоєчасного виконання зобов`язання, відповідач ОСОБА_1 заборгував перед банком за кредитним договором суми 12 369,03 доларів США та 248 992,31 грн., які складаються із: заборгованості за кредитом прострочена - 8 019,56 доларів США, заборгованості по процентам прострочена - 4 349,47 доларів США, заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності - 174 871,84 грн., заборгованості по пені за несвоєчасне погашення процентів в межах строку позовної давності - 74 120,47 грн.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України, за загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а як передбачено ч.5 даної статті, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі сплином строку виконання.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі сплином цього строку.

Крім того, відповідно до ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до умов п.5.8 кредитного договору, сторони встановили договірний строк позовної давності по усіх складових, в тому числі по пені терміном в 3 роки. З матеріалів справи вбачається, що позов датовано 30.04.2015р., отже за межами трирічного строку позовної давності знаходиться заборгованість, що виникла до 30.04.2012р.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем до первісної позовної заяви, відповідачем ОСОБА_1 вперше було допущено прострочення строку сплати чергового платежу в погашення основної заборгованості за кредитом в період з 11.06.2009 року по 30.06.2019 року, однак в наступному ж місяці дану заборгованість було погашено, і станом на кінець липня 2009 року прострочена заборгованість була відсутня взагалі.

З розрахунку заборгованості вбачається, що в період до 30.04.2012р. розмір відсотків за користування кредитом становить 8818,31 доларів США, з яких сплачено 8747,73 доларів США. Отже заборгованість по відсотках станом на 30.04.2012р. була 70,58 доларів США.

При розгляді справи позивачем було заявлено про застосування судом позовної давності, однак, суд першої інстанції безпідставно цього не врахував.

З кредитного договору вбачається, що строк користування кредитом встановлено до 08 червня 2018 року. Зверненням в суд з позовом 30.04.2015р. банк реалізував своє право вимоги дострокового повернення кредиту, відповідно до п.3.2.5 кредитного договору.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 14.02.2018р. у справі №564/2199/15-ц коли кредитор вимагає у боржника дострокового повернення кредиту, він тим самим змінює термін повернення кредиту, який був передбачений кредитним договором. З моменту реалізації банком свого права на дострокове повернення кредиту, кредитний договір припиняє свою дію і кредитор втрачає право на нарахування процентів та штрафних санкцій, які передбачені договором.

Враховуючи зазначене, доводи апелянта про те, що звернувшись із позовом, банк змінив термін повернення кредиту з 08.06.2018р. на 30.04.2015р. і з цієї дати відсутні правові підстави для нарахування процентів за користування кредитом та штрафних санкцій, передбачених договором, є правильними і заслуговують на увагу.

Отже, не підлягають стягненню проценти та пеня, які нараховані після 30.04.2015р.

Обгрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права. З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи позивачем були збільшені позовні вимоги, які були розглянуті та задоволені судом першої інстанції.

Однак, судом першої інстанції не було враховано наступного.

Згідно з п.8 ст.1 Перехідного положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017р. справи у судах першої інстанції та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.49 ЦПК (в редакції від 15.12.2017р.), позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся в суд з позовом в травні 2015 року. Справа була розглянута та направлена на новий розгляд до суду першої інстанції з касаційного суду. Заяву про збільшення позовних вимог позивач подав в листопаді 2018 року.

Відповідно до положень ч.4 ст.49 ЦПК України у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку зі зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

Суд першої інстанції неповно встановив всі обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Враховуючи зазначені вище обставини, дослідивши розрахунки заборгованості надані позивачем, враховуючи часткове погашення заборгованості за кредитним договором, зокрема сплати відповідачем 30.03.2015р. 300 доларів США, а також враховуючи часткове визнання позову відповідачем, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити та стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість в сумі 7372,10 доларів США та 9571,69грн. Зазначена заборгованість складається із : суми кредиту, що стягується достроково 3206 доларів США, простроченої заборгованості по кредиту 4072,31 доларів США, поточна заборгованості по відсотках 68,10 доларів США, заборгованість по відсотках прострочена 25,69 доларів США, заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту 7571,03грн., заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 2000,66грн.

Відповідно до положеннь ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено на 89%, а також те, що апелянт ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, судові витрати в розмірі 804,12грн. слід стягнути за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а також слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 804,12грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.374, п.1, п.4 ч.1 ст. 376, ст.382, ст.384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 30 січня 2019 року змінити.

Позов Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №ЧОУ/21-ф/08/Д від 11.06.2008р. в сумі 7372,10 доларів США та 9571,69грн., яка складається із: суми кредиту, що стягується достроково 3206 доларів США, простроченої заборгованості по кредиту 4072,31 доларів США, поточної заборгованості по відсотках 68,10 доларів США, простроченої заборгованості по відсотках 25,69 доларів США, заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту 7571,03грн., заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів 2000,66грн.

Розподіл судових витрат змінити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» 804,12грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору. Судові витрати в розмірі 804,12грн., що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» стягнути за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повної постанови 30 травня 2019 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Вірно з оригіналом :