ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року

м. Київ

справа № 761/8534/15-ц

провадження № 61-21527св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Гіпек»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Консоль ЛТД»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2017 року, ухвалене колегією у складі суддів: Борисової О. В., Ратнікової В. М., Панченка М. М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпек» (далі - ТОВ «Гіпек») про визнання майнових прав на квартиру під будівельним номером НОМЕР_1 у 1 черзі будівництва 4-секційного житлово-громадського комплексу по АДРЕСА_1 та на машиномісце загальною площею 17,5 кв.м у підземному паркінгу зазначеного комплексу.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 20 листопада 2002 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Консоль ЛТД» (далі - ТОВ Фірма «Консоль ЛТД») укладено договір № 2105/322-7 (р) про спільну діяльність у вигляді дольової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 .

За умовами договору позивач зобов`язувалась внести грошові кошти (пай), а ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» після закінчення будівництва багатоквартирного житлового будинку у запланований строк - у 4 кварталі 2004 року - зобов`язувався виділити їй в натурі частку пайовика у вигляді чотирикімнатної квартири під будівельним номером НОМЕР_1 загальною проектною площею 118,6 кв.м у вказаному будинку.

За умовами Додаткової угоди № 1 від 22 травня 2003 року позивач додатково внесла грошовий внесок за одне місце у підземному паркінгу.

Додатковою угодою від 2 грудня 2013 року сторони погодили змінити назву об`єкта будівництва з «багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 » на «житлово-громадський комплекс по АДРЕСА_1 1 черга будівництва, 4-х секційний будинок», номер квартири з номера НОМЕР_1 на номер НОМЕР_2, розмір загальної площі з 118,6 кв.м на 119,1 кв.м, назву частки пайовика з «місце паркінгу» на «машиномісце № 62 у підземному паркінгу» та строку передачі нерухомості на 4 квартал 2013 року.

ОСОБА_1 вказує, що ТОВ «Гіпек» не визнає її майнових прав на спірні об`єкти нерухомого майна, мотивуючи це тим, що ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» не виконало у повному обсязі будівельно-монтажні роботи та фактично припинило відносини з ТОВ «Гіпек» з лютого 2014 року, а також не подає до реєстраційної служби оригінали документів для реєстрації права власності.

Посилаючись на наведене, позивач просила визнати за нею майнове право на чотирикімнатну квартиру № НОМЕР_2 загальною площею 119,1 кв. м у житлово-громадському комплексі по АДРЕСА_1 (1 черга будівництва, 4-х секційний будинок) та на машиномісце № 62 загальною площею 17,5 кв.м у підземному паркінгу цього житлово-громадського комплексу.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року, ухваленим у складі судді Піхур О. В., позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 майнові права на чотирикімнатну квартиру № НОМЕР_2 загальною площею 119,1 кв.м, що знаходиться на 5 поверсі житлово-громадського комплексу по АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 майнові права на машиномісце № 62 загальною площею 17,5 кв.м в підземному паркінгу цього житлово-громадського комплексу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Гіпек» за відсутності на те правових підстав не визнає майнові права ОСОБА_1 на квартиру та машиномісце у підземному паркінгу у житлово-громадському комплексі по АДРЕСА_1 і такі неправомірні дії відповідача порушують майнові права позивача на своєчасне отримання у власність нерухомого майна, за яке вона повністю сплатила пайовий внесок, тому, оскільки ОСОБА_1 не має можливості отримати необхідні для реєстрації права власності документи, задоволення позову належним чином захистить її права.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що будь-яких договірних правовідносин між ОСОБА_1 і ТОВ «Гіпек» щодо спірної квартири немає, тому ТОВ «Гіпек» є неналежним відповідачем у цій справі; правовідносини щодо предмета інвестування виникли між ОСОБА_1 і ТОВ Фірма «Консоль ЛТД», однак позовних вимог до ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» не заявлено та до участі у справі у процесуальному статусі відповідача це товариство не залучене, тому немає правових підстав для задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У червні 2017 року ОСОБА_1 , діючи через представника ОСОБА_2 , звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просить рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2017 року скасувати і залишити в силі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд невірно встановив характер правовідносин, що існують між ОСОБА_1 , ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» і ТОВ «Гіпек» щодо предмета інвестування - квартири та машиномісця.

На думку заявника, ТОВ «Гіпек» є стороною спірних правовідносин з огляду на його обов`язки, так як спір щодо наявності у позивача майнових прав на спірні об`єкти нерухомого майна виник саме у зв`язку з невизначеністю в натурі часток у об`єкті будівництва - житлово-громадському комплексі по АДРЕСА_1 - між ТОВ «Гіпек» та ТОВ Фірма «Консоль ЛТД».

Позиція інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» вказує, що апеляційний суд правильно визначив характер спірних правовідносин і суб`єктний склад учасників справи та дійшов обґрунтованого висновку, що позивач перебуває у договірних відносинах саме з ТОВ Фірма «Консоль ЛТД», а не з ТОВ «Гіпек», тому останній є неналежним відповідачем.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та ухвалою цього ж суду від 12 жовтня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У 2018 році справа надійшла до Верховного Суду.

Встановлені судами першої і апеляційної інстанцій обставини справи

Судами встановлено, що 24 жовтня 2001 року між спільним українсько-хорватським підприємством «Гіпек» (яке у подальшому змінило організаційно-правову форму на ТОВ «Гіпек») та ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» укладено договір № 0991/241-252 про спільну діяльність з будівництва житлового громадського комплексу по АДРЕСА_1 .

Замовником будівництва є ТОВ «Гіпек», яке відповідно до укладеного із Київською міською радою договору оренди від 7 жовтня 2003 року є орендарем земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Згідно з пунктом 8.4 договору про спільну діяльність кожна із сторін самостійно несе відповідальність за своїми зобов`язаннями перед третіми особами, в тому числі за зобов`язаннями з будівництва і розподілення побудованих приміщень в межах своїх часток в розподілі об`єкта, які передані кожній стороні відповідно до пункту 8.1 договору.

У пункті 8.1 договору встановлено, що після завершення будівництва вказаного комплексу частки розподіляються наступним чином: ТОВ «Гіпек» - 20% загальної площі квартир і ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» - 80% загальної площі об`єкта.

20 листопада 2002 року між ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» та ОСОБА_1 укладено договір № 2105/322-7(р) про спільну діяльність з дольової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Згідно з зазначеним договором товариство у якості свого внеску у спільну діяльність зобов`язується завершити будівництво багатоквартирного житлового будинку з підземними паркінгами та передати пайовику в натурі чотирикімнатну квартиру на 5 поверсі проектною площею 118,6 кв.м (у подальшому - «доля пайовика») в порядку виділу долі пайовика зі спільного майна.

Запланованим строком закінчення будівництва і здачі об`єкта пункт 3.4 договору встановив ІV квартал 2004 року.

У пункті 3.1 договору визначено, що ОСОБА_1 у якості свого внеску у спільну діяльність сплачує грошовий внесок (пай) у розмірі, еквівалентному 106 740 доларів США, у національній валюті України (в гривнях) по курсу НБУ на момент сплати. Внесок сплачується поетапно згідно із погодженим графіком.

Пунктом 3.7. договору встановлено, що у разі виконання зобов`язань, зазначених у пункті 3.1 договору, ОСОБА_1 повністю придбаває право на пайову (дольову) участь у будівництві, а ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» втрачає право розпоряджатись вказаною часткою пайовика, інакше, як в інтересах і за згодою пайовика.

22 травня 2003 року між ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору №2105/322-7(р), відповідно до умов якої сторони погодили, що позивач також приймає участь у фінансуванні будівництва машиномісця у підземному паркінгу багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 . Розмір додаткового пайового внеску становить суму, що є еквівалентом 15 000 доларів США, і сплачується у національній валюті України (в гривнях) по курсу НБУ на момент сплати.

ОСОБА_1 виконала свої обов`язки щодо сплати внесків і внесла їх у повному обсязі; ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» фінансових претензій до пайовика не має.

2 грудня 2013 року ОСОБА_1 уклала із ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» додаткову угоду до договору від 20 листопада 2002 року, відповідно до умов якої змінено пункт 1.1 договору про спільну участь у будівництві та передбачено, що сторони за вказаним договором без створення юридичної особи на основі своїх об`єднаних пайових вкладів зобов`язуються спільно діяти для досягнення мети, а саме отримання правовстановлюючих документів, проектування, будівництва та введення в експлуатацію житлового-громадського комплексу по АДРЕСА_1 (1 черга будівництва, 4-х секційний будинок).

Згідно з пунктами 1.2, 1.3 додаткової угоди запланований строк закінчення будівництва і виділення «долі пайовика» в натурі ? ІV квартал 2013 року.

Також сторони погодили, що у зв`язку зі зміною загальної площі об`єкта пайовику по закінченню будівництва об`єкта із створеної учасниками спільної дольової власності буде виділена його доля у вигляді чотирикімнатної квартири № НОМЕР_2 загальною площею 119,1 кв.м на 5 поверсі житлово-громадського комплексу АДРЕСА_1 з обробкою у відповідності з паспортом (додаток №1 до договору), а також одне машиномісце № 62 у підземному паркінгу. Факт розподілу між учасниками загальної дольової власності та передача пайовику виділеної в натурі «долі пайовика» оформлюється підписаним сторонами актом про виконання умов договору.

3 грудня 2013 року Державна архітектурно-будівельна інспекція України видала ТОВ «Гіпек» сертифікат відповідності закінченого будівництвом об`єкта - житлового-громадського комплексу по АДРЕСА_1 (1 черга будівництва, 4-х секційний будинок) - проектній документації та підтвердила готовність його до експлуатації.

По завершенню будівництва житлового-громадського комплексу по АДРЕСА_1 ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» і ТОВ «Гіпек» в натурі належні їм частки у цьому комплексі не виділили.

Відповідно до акта приймання-передачі від 15 лютого 2014 року, підписаного між ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» та ОСОБА_1 , ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» у порядку виконання договору № 2105/322-7(р) передало ОСОБА_1 чотирикімнатну квартиру № НОМЕР_2 в житлового-громадському комплексі по АДРЕСА_1 . Цього ж дня Товариство передало позивачу машиномісце загальною площею 17,5 кв. м у підземному паркінгу цього комплексу.

На вказану квартиру та машиномісце 15 лютого 2014 року ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» виготовлено технічні паспорти.

Згідно з посвідченим ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» витягом з переліку інвесторів, за кошти яких збудований житлово-громадський комплекс по АДРЕСА_1 (1 черга будівництва, 4-х секційний будинок), позивач ОСОБА_1 є інвестором, за кошти якого збудований житлово-громадський комплекс за вказаною адресою.

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що порушене право ОСОБА_1 на отримання у власність проінвестованих нею квартири і машиномісця у житлово-громадському комплексі по АДРЕСА_1 підлягає захисту шляхом визнання майнових прав на них, а ТОВ «Гіпек» є належним відповідачем у цій справі, оскільки як замовник будівництва вказаного комплексу не визнає майнові права позивача.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції і ухвалюючи нове про відмову у позові, виходив із того, що позивач не укладала із ТОВ «Гіпек» договір про спільну участь у будівництві, тому це товариство не має перед нею жодних зобов`язань і є неналежним відповідачем.

Проте такі висновки суду апеляційної інстанції є помилковими.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, при цьому майнові права визнаються речовими правами.

Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Пункт 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, встановлює, що прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 527 ЦК України передбачає, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі статтею 530 ЦК України у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У статті 876 ЦК України передбачено, що власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «Гіпек» в укладеному з ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» договорі від 24 жовтня 2001 року значиться замовником будівництва, оскільки є користувачем земельної ділянки на підставі укладено згідно на виконання рішення Київської міської ради договору оренди земельної ділянки.

Також за цим договором ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» отримало право залучати кошти юридичних та фізичних осіб для інвестування будівництва, тобто отримало частину повноважень замовника будівництва.

ТОВ «Гіпек» визнало, що позивач виконала умови договору, укладеного з ТОВ Фірма «Консоль ЛТД». Проте позовних вимог не визнало, зазначивши, що ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» не виконало своїх зобов`язань за договором, укладеним з ТОВ «Гіпек», і саме з цим пов`язано невизнання позовних вимог ОСОБА_1 .

Оскільки на час звернення з позовом, розгляду справи та ухвалення судами попередніх інстанцій рішень не надано доказів того, що між ТОВ «Гіпек» та ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» проведено поділ майна чи майнових прав на об`єкти житлово-громадського комплексу по АДРЕСА_1 , замовником цього будівництва вважається ТОВ «Гіпек», тому на нього покладено обов`язок забезпечити реалізацію прав пайовиків незалежно від того, чи є він стороною договору з пайової участі у будівництві.

Суд апеляційної інстанції на вказане уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про те, що відсутність у ОСОБА_1 договірних правовідносин із відповідачем ТОВ «Гіпек» є безумовною підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 1 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи у судах першої і апеляційної інстанцій, завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Аналогічне положення міститься у статті 2 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи касаційним судом, згідно з частиною другою якої суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи у судах першої і апеляційної інстанцій, та стаття 5 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи касаційним судом).

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи у судах першої і апеляційної інстанцій, кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи інтересів.

Як зазначено у статті 15 ЦПК України у тій же редакції суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи касаційним судом.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на справедливий суд.

З огляду на положення частини першої статті 9 Конституції України і статті 10 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи касаційним судом, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод застосовується судами України як частина національного законодавства.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Концепція «майна» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном».

У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод об`єктами права власності можуть бути у тому числі «правомірні очікування» та «майнові права».

Оскільки позивач виконала у повному обсязі свої зобов`язання щодо оплати об`єктів інвестування, проте ТОВ «Гіпек» заперечує і не визнає її майнових прав на ці об`єкти, та враховуючи, що житлово-громадський комплекс по АДРЕСА_1 закінчений будівництвом і введений в експлуатацію, визнання за позивачем майнових прав на проінвестовані квартиру і машиномісце є належним способом захисту її прав.

Відповідні висновки щодо застосування матеріального права у справі із подібними правовідносинами викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року (справа № 761/10028/15-ц, касаційне провадження № 14-27цс19).

Суд апеляційної інстанції, мотивуючи рішення про відмову у позові відсутністю договірних взаємовідносин між ТОВ «Гіпек» і ОСОБА_1 , неправильно застосував до спірних правовідносин положення статей 331, 526, 527, 876 ЦК України, не врахував наявність у ТОВ «Гіпек» статусу замовника будівництва житлово-громадського комплексу по АДРЕСА_1 . Києві та дійшов помилкового висновку про відмову у позові.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, правильно виходив із того, що ТОВ «Гіпек», яке є замовником будівництва житлово-громадського комплексу і не визнає майнових прав позивача щодо отримання у власність квартири та машиномісця, є належним відповідачем у цій справі, права ОСОБА_1 на отримання у власність проінвестованого нею нерухомого майна порушені і підлягають захисту шляхом визнання майнових прав на зазначене майно.

Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

За таких обставин касаційний суд скасовує рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2017 року і залишає в силі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням касаційної скарги з ТОВ «Гіпек» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги, у розмірі 4 384,8 гривень.

Керуючись статтями 141, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2017 року скасувати і залишити в силі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпек» на користь ОСОБА_1 у відшкодування судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги, 4 384,8 гривень.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов А. С. Олійник Г. І. Усик
Судді: