ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 2/1522/8461/11

Апеляційне провадження № 22-ц/813/3142/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Маслова Р.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 10 липня 2018 року у складі судді Абухіна Р.Д.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року до суду звернувся старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинаєв В.О. ( далі - державний виконавець) із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання посилався на те, що на примусовому виконанніу відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходяться на виконанні виконавчі провадження №51696426, №51696685 з примусового виконання листів №2-8461/11 від 04 грудня 2015 року, виданих Приморським районним судом м. Одеси про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» грошової суми у розмірі 2 697 305, 86 грн.та судових витрат (а.с.1-2).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2018 року встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , без вилучення паспортного документа - до виконання зобов`язань за виконавчими листами № 2-8461/11, виданих 04 грудня 2015 року Приморським районним судом м. Одеси.

Судове рішення мотивовано тим, що боржник не виконує добровільно зобов`язання та ухиляється від їх виконання, покладених на нього судовим рішенням (а.с.31-32).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 10 липня 2018 року скасувати, постановити ухвалу про відмову у задоволенні подання, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, заявник зазначила, що ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 червня 2017 року ( провадження №6-8899ск17) відкрито касаційне провадження на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 березня 2017 року по справі за її заявою про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2014 року у зв`язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Тому подання не підлягало задоволенню, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє законність судового рішення апеляційного суду по даній справі (а.с.43-45).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ «Ощадбанк» адвокат Бабенко Н.С. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін. Зазначила, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, ґрунтуються на припущеннях ( а.с.75-76).

У відзиві на апеляційну скаргустарший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області Цинаєв В.О. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Зокрема, крім доводів, які містяться у скарзі зазначив, що ОСОБА_1 неодноразово викликалась до виконавчої служби, але не з`являлась, станом на теперішній час рішення суду не виконано, що підтверджує її ухилення від виконання зобов`язань (а.с.84-85).

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ «Ощадбанк» адвокат Бабенко Н.С. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись апеляційним судом належним чином, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження за межі України може бути застосовано судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановить ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особі, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст.313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Суд першої інстанції, задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України виходив з того, що боржник ухиляється від виконання судового рішення по сплаті боргу протягом тривалого часу з 13 серпня 2014 року, а тому є підстави для задоволення подання державного виконавця.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду з наступних підстав.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язання заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням-до виконання зобов`язань.

За ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості ( п.19 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження).

Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2011 року позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» (далі -ПАТ «Державний ощадний банк України») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 3 097 751,02 грн. та судових витрат.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2014 року позов задоволено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2014 року рішення Приморського районного суду м. Одеси змінено, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в розмірі 2 697 305,86 грн.

Судове рішення набрало законної сили 19 листопада 2014 року та 04 грудня 2015 року видані виконавчі листи (а.с 3,5).

18 липня 2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження (а.с. 4,6).

13 травня 2017 року винесена постанова про розшук майна боржника ОСОБА_1 , а саме транспортного засобу: Mitsubishi Sigma, д/н НОМЕР_1 , 1993 року випуску (а.с.19).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подавала державному виконавцю заяву про зупинення виконання рішення суду, припинення арешту майна боржника та розшуку транспортного засобу, тобто вона була обізнана про наявність даного виконавчого провадження ( а.с.21,22).

Так, 13 квітня 2017 року, 04 вересня 2017 року, 12 вересня 2017 року державним виконавцем надіслані виклики ОСОБА_6 Г. про явку до державного виконавця, в яких роз`яснено, що вона зобов`язана виконати рішення суду, надати пояснення в зв`язку з невиконанням зобов`язань за рішенням суду, надати достовірні відомості про доходи, майно, склад сім`ї, надати автомобіль, який оголошено в розшук для проведення його опису та арешту, дані про майно, яке перебуває в заставі, письмово повідомити державного виконавця про день та годину надання доступу до нежитлового приміщення, яке належить на праві власності. Однак ОСОБА_1 до виконавця не з`явилась, будь-яких пояснень з приводу невиконання рішення суду не надала ( а.с.12,20,23).

Згідно довідки Державної фіскальної служби боржник ОСОБА_1 на обліку не перебуває, інформація щодо відкритих рахунків відсутня. За довідкою ПФУ інформація щодо працевлаштування боржника не знайдено. За довідкою з головного управління праці в Одеської області великовантажні та інші технологічні засоби за боржником не зареєстровано (а.с.14-18 ).

Відповідно до довідки з Регіонального сервісного центру в Одеської області МВС України за боржником зареєстрований транспортний засіб: Mitsubishi Sigma, д/н НОМЕР_1 , 1993 року випуску, на який оголошено розшук (а.с. 18).

05 вересня 2016 року, з метою перевірки майнового стану боржника, державним виконавцем здійснений вихід до нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику на праві власності, який виявився безрезультатним, оскільки двері до приміщення було закрито, у зв`язку з чим потрапити до приміщення не представилось можливим (а.с.7 ).

13 квітня 2017 року державним виконавцем знову здійснений вихід до нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , в ході зовнішнього обстеження яких з`ясовано, що у приміщенні горить світло, з димоходу дим та присутній запах випічки, двері до приміщення зачинені, на стук у двері ніхто не відчиняв (а.с.11 ).

В подані державний виконавець посилається на те, що за боржником на праві власності зареєстровано нежитлове приміщення, загальною площею 155, 7 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває в іпотеці ПАТ «Державний ощадний банк України» (реєстраційний номер майна 20085949), номер запису про іпотеку 9231270.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2018 року постановлено здійснити привід ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Відповідно доп.1ч.5 ст.19 Закону України « Про виконавче провадження», боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактом невиконання рішень або законних вимог виконавця и іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Розглядаючи скаргу, судом першої інстанції враховано, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань за рішенням суду, на виклики до державного виконавця не з`являється, не надає відомості про доходи, майновий стан, не надає доступу до нежитлового приміщення, що належить на праві власності, пояснення з приводу невиконання рішення суду, не дивлячись на те, що станом на 18 червня 2018 року (дату подання до суду) відомості відносно сплати боргу боржником ОСОБА_1 на адресу відділу ДВС не надходили.

Окрім того, на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не надала доказів щодо виконання своїх зобов`язань за судовим рішенням.

Так, критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти, як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Тому, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що державним виконавцем вчинено достатньо виконавчих дій, та надано суду докази на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

Доводи заявника про безпідставність подання є необґрунтованими, оскільки протягом тривалого часу боржник не вчиняє жодних дії щодо виконання рішення суду від 13 серпня 2014 року, на виклик державного виконавця не з`являється, не повідомила про причини неявки, як і не надала пояснень за фактом невиконання вимог виконавчих документів та не повідомила про заходи, що вживаються нею з метою його виконання, що свідчить про ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на неї рішенням суду, а тому в разі виїзду боржника за кордон буде неможливим або ускладненим виконати вищезазначене рішення суду.

Крім того, боржник не надала транспортний засіб для проведення його опису та арешту з метою подальшої реалізації, який державним виконавцем 13 травня 2017 року оголошено у розшук.

Державний виконавець ВДВС двічі, 05 вересня 2016 року і 13 квітня 2017 року, складав акти про неможливість доступу до приміщень для забезпечення виконання рішення суду.

Отже, наявність в особи тривалий час невиконаних зобов`язань з 13 серпня 2014 року, покладених судовим рішенням та ухилення особи від виконання рішення суду є підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що є одним із заходів забезпечення виконання рішення суду.

Наявність касаційного оскарження ухвали апеляційного суду Одеської області від 20 березня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2014 року у зв`язку з нововиявленими обставинами не є підставою для невиконання рішення суду. Крім того, касаційною інстанцією не зупинено виконане рішення по вищевказаної справі.

Як вбачається з інформації Державного реєстру судових рішень, ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2018 року ( справа № 1522/8461/11, провадження № 61-33881св18) касаційна скарга ОСОБА_4 подана представником - Сатановським М. С. залишена без задоволення, а ухвала апеляційного суду Одеської області від 20 березня 2017 року залишена без змін. Ухвала касаційного суду зареєстрована в реєстру 03 січня 2019 року, оприлюднена 08 січня 2019 року.

Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, тому мають бути відхилені.

Таким чином, висновок суду першої інстанції ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами справи, у зв`язку із чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Судове рішення щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (п. 31 ч.1ст.353 ЦПК України), не підлягає касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч.2 ст.394 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 10 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я. Колесніков