КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/6861/2019 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Приходька К.П.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Шмідт Катерини Валеріївни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року у складі судді Фролової І.В. у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерини Валеріївни, у рамках виконавчого провадження № 56491304,-

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, яку уточнила в ході розгляду та просила визнати, що приватний виконавець міста Києва Шмідт К .В . здійснювала неналежне виконання своїх обов`язків, а саме, з перевищенням службових повноважень при вчиненні виконавчих дій по примусовому виконанню виконавчого листа №761/15667/15-ц Шевченківського районного суду міста Києва в межах виконавчого провадження №56491304, позбавивши неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , права на захист їх інтересів відділом опіки та піклування Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, та здійснивши передачу на реалізацію арештованої квартири АДРЕСА_1 , якою користуються та в якій проживають неповнолітні діти, без попереднього отримання дозволу органу опіки та піклування, що могло завдати дітям та ОСОБА_1 значної матеріальної шкоди в разі реалізації квартири, а також застосувати до приватного виконавця дисциплінарне стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця.

Скаргу обґрунтовувала тим, що на виконанні у приватного виконавця округу міста Києва Шмідт К.В. перебуває виконавче провадження №56491304, відкрите на підставі виконавчого листа №761/15667/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитними коштами по кредитному договору №85 від 03 липня 2007 року, укладеному між скаржником та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», в сумі 623 148 грн. 37 коп. та судового збору у розмірі 3 654 грн. на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

13 червня 2018 року ОСОБА_1 отримала поштове відправлення приватного виконавця про вчинення ним 11 червня 2018 року виконавчих дій в рамках виконавчого провадження №56491304, а саме, прийняття 08 червня 2018 року постанови про опис та накладення арешту на майно ОСОБА_1 - квартиру АДРЕСА_1 , з метою її наступної реалізації для стягнення грошових коштів, а також про призначення відповідальним зберігачем майна громадянина ОСОБА_5 .

21 червня 2018 року приватний виконавець подав заяву до системи електронних торгів «СЕТАМ» на реалізацію вказаної квартири. Підставою для звернення стягнення на зазначене нерухоме майно приватний виконавець вбачав іпотечний договір від 03 липня 2007 року, укладений з метою забезпечення виконання боргових зобов`язань по кредитному договору №85 від 03 липня 2007 року, укладеному між ОСОБА_1 та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

Скаржник вважав, що такі дії приватного виконавця по реалізації майна є неправомірними, спірними, вчиненими з порушенням чинного законодавства України та які призвели до порушення прав малолітніх дітей скаржника, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які народилися та проживають у вказаній квартирі після укладення іпотечного договору, так як приватним виконавцем не отримано попереднього дозволу відділу опіки та піклування Служби у справах дітей Шевченківської районної м. Києві державної адміністрації.

Крім того, зазначав, що приватний виконавець не мав права на реалізацію майна на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», оскільки новий кредитор не виконав умови Договору відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року та іпотечного договору від 03 липня 2007 року, якими встановлено порядок заміни одного іпотекодержателя на іншого, внаслідок чого іпотекодержателем залишився ПАТ «Промінвестбанк». За таких обставин, ОСОБА_1 звернулася з вказаною скаргою до суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерини Валеріївни щодо вчинення виконавчих дій по примусовому виконанню виконавчого листа №761/15667/15-ц, який виданий Шевченківським районним судом м. Києва, в межах виконавчого провадження №56491304, а саме здійснення передачі на реалізацію арештованої квартири АДРЕСА_1 , якою користуються та в якій проживають неповнолітні діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без надання дозволу Органу опіки та піклування. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Шмідт К.В. з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали в частині визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Шмідт К.В. щодо вчинення виконавчих дій по примусовому виконанню виконавчого листа №761/15667/15-ц, який виданий Шевченківським районним судом м.Києва, в межах виконавчого провадження №56491304, а саме, здійснення передачі на реалізацію арештованої квартири АДРЕСА_1 , якою користуються та в якій проживають неповнолітні діти, без надання дозволу органу опіки та піклування та прийняття постанови, якою в задоволенні скарги відмовити повністю.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що за результатами розгляду скарги суд не наділений можливістю визнавати неналежне виконання виконавцем своїх обов`язків та застосовувати до виконавця заходи дисциплінарного стягнення, однак, при розгляді скарги була встановлена неправомірність дій державного виконавця.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 30 листопада 2016 року Шевченківським районним судом міста Києва видано виконавчий лист №761/15667/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 623 148 грн. 37 коп. та 3 654 грн. судового збору.

23 травня 2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось із заявою про відкриття виконавчого провадження до приватного виконавця Шмідт К.В.

До вказаної заяви долучено копію Іпотечного договору від 03 липня 2007 року, укладеного з метою забезпечення виконання боргових зобов`язань по кредитному договору №85 від 03 липня 2007 року, укладеному між ОСОБА_1 та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», і предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 .

Постановою від 29 травня 2018 року на підставі зазначеного виконавчого листа приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. відкрито виконавче провадження №56491304.

29 травня 2018 року відповідною постановою приватного виконавця накладено арешт на все майно, що належить боржнику.

18 червня 2018 року приватному виконавцеві Шмідт К.В. надійшла відповідь на запит від 11 червня 2018 року щодо надання інформації про зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу у вказаній квартирі від 03 липня 2004 року зареєстрована ОСОБА_1 та від 21 березня 2013 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,.

08 червня 2018 року здійснено опис та арешт майна боржника, а саме, квартири АДРЕСА_1 .

За результатами проведеної оцінки майна боржника складено Звіт про оцінку та Висновок про вартість об`єкту незалежної оцінки суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Меркурій Партнерс», відповідно до яких ринкова вартість об`єкта оцінки - 2 210 987 грн., що в еквіваленті по курсу долара станом на дату оцінки 11 червня 2018 року становило 84 594,17 доларів США.

Заявою від 21 червня 2018 року ОСОБА_1 повідомила приватного виконавця Шмідт К.В. про те, що у належній їй квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані та проживають двоє малолітніх дітей - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим на підставі ч.4 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» просила виконавця залучити до участі у здійсненні виконавчих дій Службу у справах дітей Шевченківської в місті Києві державної адміністрації.

21 червня 2018 року приватним виконавцем направлено до ДП «Сетам» заявку на реалізацію арештованого нерухомого майна №1116.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до умов ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як зазначено в ч.ч.1, 2 ст.14 Закону України «Про виконавче провадження» учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом.

За ч.4 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Згідно з ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Отже, за таких обставин, для реалізації предмету іпотеки державний виконавець мав попередньо отримати відповідний дозвіл органу опіки та піклування.

Проте, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що останній, незважаючи на заяву скаржника від 21 червня 2018 року, направив до ДП «Сетам» заявку на реалізацію арештованого нерухомого майна №1116.

В матеріалах виконавчого провадження міститься заява, яка адресована до Відділу опіки і піклування Служби у справах дітей Шевченківської районної державної адміністрації в місті Києві про надання дозволу на реалізацію арештованого нерухомого майна №2182 від 25 червня 2018 року, але вказану заяву отримано відділом лише 16 жовтня 2018 року за вхідним №40-7780.

Також листом №40-2086 від 18 жовтня 2018 року Відділ опіки і піклування Служби у справах дітей Шевченківської районної державної адміністрації в м. Києві повідомив ДП «Сетам» про те, що Орган опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації в м. Києві згоду на відчуження квартири не надав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, в практиці напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу - втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Поняття "суспільний інтерес" має широке значення (рішення від 23 листопада 2000 року в справі "Колишній король Греції та інші проти Греції").

Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання у право власності має розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". При цьому з питань оцінки "пропорційності" ЄСПЛ, як і з питань наявності "суспільного", "публічного" інтересу, визнає за державою досить широку "сферу розсуду", за винятком випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах.

За таких обставин, враховуючи, що приватним виконавцем розпочато процедуру щодо реалізації предмета іпотеки, у якому зареєстровані та проживають малолітні діти, без отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування, суд прийшов до вірного висновку, що такі дії приватного виконавця є неправомірними.

Згідно з вимогами ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, за результатами розгляду скарги суд не наділений можливістю визнавати неналежне виконання виконавцем своїх обов`язків та застосовувати до виконавця заходи дисциплінарного стягнення, але, враховуючи, що при розгляді скарги судом встановлена неправомірність дій державного виконавця, скарга підлягала до часткового задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Шмідт К.В. та залишення без змін ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегії суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційнускаргуприватного виконавця виконавчого округу м.Києва Шмідт Катерини Валеріївни залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 03 червня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: