ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7304/18 Номер провадження 22-ц/814/1767/19Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
У Х В А Л А

29 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі судді-доповідача: Абрамова П.С., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 березня 2019 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором застави майнових прав,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22 березня 2019 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором застави майнових прав задоволено.

ОСОБА_1 звернулася 14 травня 2019 року з апеляційною скаргою на рішення суду, надфіславши його засобами зв`язку.

Дана апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження. У скарзі апелянт жодним чином не обгрунтовує поважність причин пропуску строку.

З матеріалів справи вбачається, що справа розглянута судом з повідомленням учасників справи. Копія рішення суду отримана ОСОБА_1 12 квітня 2019 року (а.с. 73).

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Тридцятидений строк на звернення з апеляційною скаргою сплинув 13 травня 2019 року.

Апелянт не навела жодних підстав поважності пропуску нею даного строку.

Загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу (рішення у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain), від 23 червня 1993 року, пункт 63) . Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (див. рішення у справі «Dombo Beheer B.V. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands), від 27 жовтня 1993 року, п. 33, Series А № 274).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

З урахуванням цього, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга потребує обгрунтування поважності причин пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження рішення.

Окрім цього, апеляційна скарга не відповідає вимогам закону у повній мірі, оскільки не оплачена судовим збором.

Так, відповідно до пп. 6 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б вказували на наявність у апелянта пільг щодо сплати судового збору. Клопотання про відстрочку, розстрочку чи звільнення від сплати судового збору також не заявлялося.

При цьому апеляційний суд керується вимогами ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, згідно якої кожен має право на доступ до суду.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Bellet v. France (Белле проти Франції), § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Bellet v. France (Белле проти Франції).

В рішеннях Європейського Суду з прав людини висловлена позиція, що держава вправі висувати свої вимоги щодо доступу до суду апеляційної інстанції (Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства), 13 липня 1995, Серії A № 316-B).

Рішення суду щодо виконання вимог закону не є перекоджанням у доступі до правосуддя.

Апелянту також слід сплатити судовий збір в розмірі 2643 гривні судового збору, у підтвердження сплати судового збору - надати оригінал квитанції до апеляційного суду.

Розрахунковим рахунком суду апеляційної інстанції є наступний: Отримувач: УК у м. Полтаві, ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); МФО 899998, р/р 0006, код класифікації доходів бюджету: 22030101 ( у графі "Призначення платежу зазначити: "Судовий збір, код ЕДРПОУ апеляційного суду 38019510, пункт ставок 1,6 "За апеляційну скаргу на рішення суду").

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши апелянту строк для звернення з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та усунення недоліків, що не перевищує десяти днів з дня отримання нею цієї ухвали.

Керуючись ст. ст. 127, 185, 357 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 березня 2019 року - залишити без руху, надавши апелянту строк для звернення з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та усунення недоліків скарги, що не перевищує десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в частині визначення суми судового збору протягом тридцяти днів з дня її прийняття, у випадках визначених ст. 389 ЦПК України.

Суддя : П.С. Абрамов