Справа № 545/458/19
Провадження № 2/545/449/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2019 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі : головуючого судді Гальченко О.О.,

при секретарі Новак Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадженняцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача 21.02.2019 року звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, мотивуючи тим, що він був прийнятий на роботу у ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» з 13.09.2016 року на посаду ремонтника 4-го розряду. У відповідності з наказом за № 90-к від 20.08.2018 року був звільнений з роботи за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП.

Відповідно до ч. 1ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Ст. 116 КЗпП України передбачено, при звільненні працівника виплата всіх сумм, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноваженні ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно довідки ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» від 19.09.2018 року № 55, за березень-серпень 2018 року виникла заборгованість по заробітній платі йому, розмір якої станом на 19.09.2018 року становив 6 537,59 грн., яка на момент подачі даної позовної заяви до суду підприємством не сплачена.

З метою усунення порушення його прав та вирішення даного питання в позасудовому порядку він неодноразово звертався до відповідача з проханням погасити існуючу перед ним заборгованість по заробітній платі, а також, в зв`язку з незадоволенням його прохань керівництвом ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», звертався до Управління держпраці у Полтавській області щодо можливих порушень стосовно нього вимог законодавства про працю керівництвом ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів».

На момент подачі позову вжиті заходи реагування зі сторони Управління держпраці у Полтавській області результатів не дали, заборгованість по заробітній платі, яка мала бути погашена в момент його звільнення станом на момент подачі позову не сплачена.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз`яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата. Відповідно до п.5 розділу IV «Порядку…», основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі ( календарні ) дні на число відпрацьованих робочих днів ( годин ), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Розрахунок середньомісячної заробітної плати:

Дата його звільнення - 20 серпня 2018 року, таким чином, останніми місяцями роботи, які передували його звільненню, є червень - липень 2018 року. Відповідно до довідки ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» № 56 від 19.092018 року та Індивідуальних відомостей про застраховану особу ( форма ОК-7 ), його заробітна плата за останні 2 місяці, що передують звільненню, становить: заробітна плата за червень 2018 року 2 587,23 грн. кількість робочих днів у червні 2018 року - 20; заробітна плата за липень 2018 року 3 605,44 грн. кількість робочих днів у липні 2018 року - 22; звідси середньоденна заробітна плата становить 147,44 грн. ( 2 587,23 грн. + 3 605,44 грн. ) / ( 20 + 22 ) = 147,44 грн.

З 20 серпня 2018 року позивачем припинені трудові відносини, а тому середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні складає: з 21 серпня 2018 року по 20 лютого 2019 року, а саме за робочі дні:

Серпень 2018 року - 8 днів,

Вересень 2018 року - 20 днів,

Жовтень 2018 року - 22 дні,

Листопад 2018 року - 22 дні,

Грудень 2018 року - 20 днів,

Лютий 2019 року - 13 днів,

Разом 126 робочих днів.

Тож, загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні складає 18 577,44 грн. ( 147,44 грн. * 126 робочих дні ).

Прохає стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.08.2018 року по день винесення рішення суду в сумі 18 577,44 грн.

П. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" визначено, що суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановления рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 р. № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положеньст. 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями ст.117, 237-1цього Кодексу роз`яснив, що за ст. 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства,

установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведения з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 січня 2014 р. у справі № 6-144цс13, від 22 січня 2014 р. у справі № 6-159цс13.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, «що поняття "власності", яке міститься в ч. 1 ст. 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси,наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений ст. 1 Протоколу № 1».

Відповідно до вищезазначених норм матеріального права, він мав правові підстави сподіватися на отримання заробітної плати за час своєї роботи на момент звільнення. Відповідач неправомірно не розрахувався з позивачем при звільненні, тому суд повинен захистити порушенні права позивача.

Згідно ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Оскільки місце його проживання зареєстровано в АДРЕСА_1 Полтавської області, АДРЕСА_2 , належним судом для подання позовної заяви про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку є Полтавський районний суд Полтавської області.

Згідно ч. 1 ст. 113 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, ч. 3 ст. 113 ЦПК передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», він звільнений від сплати судового збору.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то згідно п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», він є суб`єктом права на безоплатну вторинну правову допомогу, що підтверджується копіями наказів директора Другого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги Л.Г. Бубир № 14 від 25.01.2019 року «Про надання безоплатної вторинної правової допомоги Дехтяренку Віктору Іллічу» та № 8 від 25.01.2019 року «Про уповноваження працівника відділу представництва на надання безоплатної вторинної правової допомоги Дехтяренку: Віктору Іллічу». Таким чином, він не поніс судових витрат за подачу даної позовної заяви до суду та не планує їх понести в ході розгляду справи в суді.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона може брати участь у судовому процесі особисто ( самопредставництво ) та ( або ) через представника.

Повноваження його представника підтверджуються довіреністю № 9 від 01.02.2019 року, посвідченою директором Другого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на підставі ч. 2 ст. 62 ЦПК України, ч. 3 ст. 245 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Прохав стягнути з Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів»,

юридична адреса: 36022, Полтавська область, місто Полтава, вул. Небесної Сотні, 69, на його користь, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , заборгованість по заробітній платі в розмірі 6 537,59 гривень та стягнути з ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», юридична адреса: 36022, Полтавська область, місто Полтава, вул. Небесної Сотні, 69, та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 18 577,44 гривень, допустивши негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

В судове засідання сторони у справі не з`явилися. Позивач та представник позивача адвокат Сидоренко І.О. ( а. с. 18-20 ), надавши суду клопотання про розгляд справи в їх відсутності, де позов підтримали та прохали задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 19.04.2019 року не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, про що є длокази у справі, надавши суду відзив на позов, якому позов визнав частково. ( а. с. 34 - 45 ). Послася на те, що ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» не заперечує проти стягнення заробітної плати у розмірі 6 537,59 грн. та визнає вищевказану суму. Проте, заперечує проти стягнення вимог, які стосуються середнього заробітку. Позивач в своїй позовній заяві посилається на ст. 116 та ст. 117 КЗпП України. В ч.І ст. 117 КЗпП України, чітко передбачено, що середній заробіток за час затримки сплачується в разі невиплати працівникові сум саме з з вини власника або уповноваженого ним органу.

Також, п. 20 Постановою Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999 р. Про практику застосування судами законодавства про працю зазначено, що суд установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

В даному випадку вина ДП «Полтавський Комбінат Хлібопродуктів» в несплаті заробітної плати відповідачу відсутня.?

Наказом № 78-п від 29.05.2018 виконуючим обов`язки Генерального директора ДП «Полтавський Комбінат Хлібопродуктів» призначено з 30.05.2018р. ОСОБА_2 . Попереднього директора було звільнено 10.05.2018 р. Наказом № 69-п від 10.05.2018. Фактично директор на підприємстві відсутній з березня 2018 року.

Станом на 30.05.2018 на підприємстві вже існувала заборгованість із виплати заробітної плати за період з лютого 2018 року по травень 2018 року.

Через непрофесійні та неправомірні дії попереднього керівництва, підприємству було завдано фінансових збитків та останнє опинилось в край тяжкому економічному становищі.

За даним фактом, СУ ГУ НП у Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000334 від 08.07.2016 за ч,5 ст.191 КК України, у зв`язку з незаконним завододінням майном ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів». Згідно листа ГУ НП у Полтавській області №4673/115/24/05-2018 від 23.06.2018, ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Крім цього, 13.04.2018 р. старшим слідчим з ОВС слідчого відділу УСБУ у Полтавській області Димарь Ю.С. проведено обшук та вилучено всі первинні бухгалтерські документи підприємства.

Постановою Подільського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного Територіального управління юстиції у Полтавській області від 15.05.2018 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів».

Крім цього, Господарським судом Полтавської області 02.05.2018 накладено арешт на грошові кошти ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів».

У зв`язку із вказаним, ДП «Полтавський Комбінат Хлібопродуктів» не мало можливості вчасно виплатити відповідачу заробітну плату в сумі 6 537,59 грн. та вина підприємства відсутня.

Таким чином, враховуючи, відсутність можливості ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» виплатити заробітну плату, -- вимога позивача щодо стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку по заробітній платі являється необґрунтовною та безпідставною.

Також, необхідно зауважити, що згідно наказу № 159 від 30.10.2017р., на підприємстві ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», в період з 15.01.2018р. по 30.06.2018р., встановлено режим неповного робочого часу, а саме 32- годинний робочий тиждень, з режимом роботи з понеділка по четвер. ОСОБА_1 звільнився на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України 20.08.2018.

Згідно абз. 3 п.8 Постанови Кабінету Міністрів № 100 від 08.02.1999р. «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи

підприємства, установи, організації, встановленим законодавства.?

Тобто, при нарахуванні кількості робочих днів за весь час затримки, необхідно виходити з режиму 32-годинного робочого тижня на ДП «Полтавський Комбінат Хлібопродуктів».

Таким чином, за останні два календарні місяці з 21.06.2018р. по 21.08.2018р. був 41 робочий день, середньомісячне число робочих днів становитиме 21 день ( 41 день / 2 ).

Отже, так як позивач був звільнений 20.08.2018р., то кількість робочих днів в період з 21.08.2018р. по 20.02.2010р. становить 120 днів ( 5 місяців*21 день + 22 календарні дні * 0,67 коефіцієнт робочого дня в місяць на підприємстві ( 21 / 31 ).

Таким чином, при розрахунку середнього заробітку в разі затримки, сума становитиме 17 692,80 грн. ( 147,44 грн. (середньоденна заробітна плата ) * 120 ( дні ) = 17 692,80 грн.)

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 178 ЦПК, прохав в позовних вимогах ОСОБА_1 до ДП «Полтавський Комбінат Хлібопродуктів» відмовити в частині стягнення середнього заробітку.

Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи при наявності їх заяв.

Судом встановлено всі обставини, на які позивач послався в позові і вони доводяться матеріалами справи на а. с. 5 -19.

Представник позивача надала відповідь на відзив на позовну заяву. ( а. с. 49-50 ).

Так, судом встановлено, що позивач з 13.09.2016 року працював в ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів» на посаді ремонтника 4 розряду ( а. с. 8 12 ). Станом на дату його звільнення 20.08.2018 року у підприємства перед ним існувала заборгованість зі сплати заробітної плати в сумі 6 537,59 грн., що підтверджується довідкою підприємства ( а. с. 12, 15-17 ).

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Ст. 116 КЗпП України передбачено, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В день звільнення з позивачем не було проведено розрахунок з ОСОБА_1

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Згідно наказу № 159 від 30.10.2017, на підприємстві ДП «Полтавський комбінат хлібопродуктів», в період з 15.01.2018 по 30.06.2018, встановлено режим неповного робочого часу, а саме 32- годинний робочий тиждень, з режимом роботи з понеділка по четвер.( а .с. 44 ) ОСОБА_1 звільнився на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України 20.08.2018.

Згідно абз. 3 п.8 Постанови Кабінету Міністрів №100 від 08.02.1995 р. «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим законодавства.?Тому при нарахуванні кількості робочих днів за весь час затримки, необхідно виходити з режиму 32-годинного робочого тижня на ДП «Полтавський Комбінат Хлібопродуктів».

Таким чином, за останні два календарні місяці з 21.06.2018р. по 21.08.2018р. був 41 робочий день, середньомісячне число робочих днів становитиме 21 день ( 41 день / 2 ).

Отже, так як позивач був звільнений 20.08.2018р., то кількість робочих днів в період з 21.08.2018р. по 20.02.2010р. становить 120 днів ( 5 місяцівх21 день + 22 календарні дні х 0,67 коефіцієнт робочого дня в місяць на підприємстві ( 21 / 31 ). Таким чином, при розрахунку середнього заробітку в разі затримки, сума становитиме 17 692,80 грн. ( 147,44 грн. ( середньоденна заробітна плата ) * 120 ( дні ) = 17 692,80 грн.)

Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі 6 537,59 грн., та 17 692, 80 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а всього 24 230,39 грн..

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 р. № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст.233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями ст.117,237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за ст.47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 січня 2014 pоку у справі № 6-144цс13, від 22 січня 2014 pоку у справі № 6-159цс13.

Вiдсутнiсть фiнансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплатi належних звiльненому працiвниковi коштiв та не звiльняє роботодавця вiд вiдповiдальностi, передбаченої ст.117 КЗпП України ( правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03 липня 2013 року № 6-64цс13 ). Відповідач як юридична особа і господарюючий суб`єкт повинен таким чином організовувати виробництво, щоб бути спроможним виплатити зарплату своїм працівникам, щонайменше тим, що звільнилися з роботи.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 «Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини», «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного прав».

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, «що поняття «власності», яке міститься в ч. 1 ст. 1 Протоколу №1, має автономне значення,яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві:деякі інші права та інтереси,наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому,заявник право на матеріальний інтерес, захищений ст. 1 Протоколу №1».

Відповідно до вищезазначених норм матеріального права відповідач неправомірно не розрахувався з позивачем при звільненні, тому суд повинен захистити порушенні права позивача та стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

На підставі норми ст.141 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 853 гривень.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст.4, 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.116, 117 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів»,

юридична адреса: 36022, Полтавська область, місто Полтава, вул. Небесної Сотні, 69, на користь ОСОБА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , заборгованість по заробітній платі в розмірі 6 537,59 гривень та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 17 692, 80 гривень.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу на один місяць.

Стягнути з Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» на користь Держави судовий збір в сумі 1 853 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: О. О. Гальченко