ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4821/19 Справа № 199/743/18 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Вказувала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, а відповідач проживає поверхом вище у квартирі №128 цього ж будинку та є її власником.

Зазначала, що 23 серпня 2017 року її квартиру було затоплено, що підтверджується актом залиття від 23 серпня 2017 року, складеного головою правління ОСББ «Малиновського 14», причиною залиття є падіння бойлеру зі стіни у квартирі №128.

Вказувала також на те, що згідно зі звітом про оцінку вартості матеріального збитку від пошкодження квартири, вчиненого внаслідок залиття, ринкова вартість матеріального збитку становить 36.322 грн., за виконання вказаної оцінки нею було сплачено 1.400 грн., крім того, вона сплатила 300 грн. за прання килиму, що разом становить суму матеріальної шкоди 38.022 грн. Нею також направлено на адресу відповідача претензію засобами поштового зв'язку та понесені витрати у розмірі 16 грн.50 коп.

Позивач посилалась також на те, що неправомірними діями відповідача їй завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює у 10.000 грн.

Враховуючі наведені обставини, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь 38.038 грн.50 коп. в якості відшкодування моральної шкоди та 10.000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 травня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири, 38.035 грн.50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям квартири, 10.000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 704 грн.80 коп.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2019 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення суду від 17 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 травня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та стягнути судові витрати з позивача на користь відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що акт про залиття оформлено неналежним чином, не підтверджено вину апелянта; апелянт не отримувала ніякої пропозиції від позивача щодо відшкодування шкоди, в квитанції Укрпошти, яка свідчить про направлення пропозиції відсутня адреса отримувача та невірно зазначено прізвище отримувача, даний документ є неналежним доказом; з моменту залиття квартири до проведення оцінки минуло майже 4 місяці, тому така оцінка є необ'єктивною; 08 листопада 2018 року апелянтом, перебуваючи в квартирі позивача, зроблено фотографії, з яких вбачається, що ніяких пошкоджень через залиття не було, вказане можуть підтвердити свідки; судом не враховано, що позивач не надав доказів підтвердження заподіяних моральних страждань; свідоцтво про право влпасності на житло є неналежним доказом того, що позивач є власником.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення змінити в частині, виходячи з наступного.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачу на праві особистої приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності на житло від 30 грудня 1993, видане виконкомом міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 30 грудня 1993 року №А-2622, право власності зареєстроване в Дніпропетровському МБТІ і записано в реєстрову книгу за №6Л-13).

23 серпня 2017 року квартиру позивача затоплено, що підтверджується актом залиття, складеним головою правління ОСББ «Малиновського 14». Відповідно до вказаного акту 23 серпня 2017 року о 10:00 год. надійшов дзвінок про те, що квартира АДРЕСА_1 заливає кілька поверхів. Причина залиття: у квартирі №128 зірвало бойлер зі стіни, внаслідок чого у квартирі №120 вказаного будинку повністю залиті дві кімнати, коридор, ванна кімната, залито всю електропроводку, здуті шпалери і паркет, залиті диван, килими та дерев'яні меблі (а.с.8).

Судом першої інстанції також встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_1 (право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20 червня 2012 року, реєстраційний номер майна 35229522); зазначене підтверджується інформаційною довідкою № 120083482 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

Згідно звіту від 01 грудня 2017 року про оцінку вартості матеріального збитку від пошкодження оздоблення приміщення житлової квартири, вчиненого внаслідок залиття в АДРЕСА_1, ймовірна ринкова вартість матеріального збитку від пошкодження оздоблення приміщення житлової квартири складає 36.322 грн. (а.с.16-39).

Згідно проведеного натурного огляду об'єкту оцінки та акту обстеження пошкоджень, наданих замовником, на дату оцінки встановлено, що всі вказані замовником матеріали оздоблення знаходяться в незадовільному, пошкодженому стані. Дефекти, які завдало залиття з верхнього поверху, унеможливлюють його подальше використання, оздоблення шпалерами не підлягає оновленню первісного стану та підлягає повній заміні.

За проведення оцінки вартості збитку житлової квартири позивачем сплачено грошові кошти у розмірі 1.400 грн., що підтверджується договором на проведення оцінки вартості матеріального збитку житлової квартири №171201-002 від 01 грудня 2017 року, протоколом погодження договірної ціни на виконання робіт від 01 грудня 2017 року, актом-приймання передачі виконаних робіт по договору 171201-002 від 01 грудня 2017 року, квитанцією до прибуткового касового ордера від №121201-002 від 06 грудня 2017 року (а.с.9-12).

Позивачем оплачено прання килимів, які було залито, у розмірі 300 грн., що підтверджується товарним чеком від 19 листопада 2017 року (а.с.13), також оплачено послуги поштового зв'язку для направлення пропозиції відповідачу у розмірі 16,50 грн. (а.с. 15).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів факт спричинення відповідачем такої шкоди, негативні її наслідки, причинний зв'язок між протиправними діями відповідача та наслідками шкоди, а також розмір витрат, які особа мусить понести для відновлення свого порушеного права, тому наявні підстави для відшкодування майнової шкоди у розмірі 38.035 грн.50 коп. та моральної шкоди у розмірі 10.000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов'язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов'язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов'язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом частини другої статті 1166 ЦК України цивільне законодавство у деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичної підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник, зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема чи залиття спричинено унаслідок несправності внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення та з'ясування питання чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир або інші обставини, що могли спричинити залиття. Форма вказаного акта встановлена в додатку №4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

Виходячи з вищевикладених норм, суд першої інстанції, встановивши факт залиття квартири позивача, що підтверджується відповідним актом (а.с.8), причину та розмір завданої шкоди майну позивача, який підтверджений звітом про оцінку матеріального збитку (а.с.16-39), зробив обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що акт про залиття оформлено неналежним чином, відсутні підписи свідків, оскільки сам по собі акт є одним із доказів, що підтверджує факт заподіяння шкоди і зазначені в ньому обставини залиття квартири позивача відповідачем не спростовані.

Зроблені 08 листопада 2018 року відповідачем фотографії у квартирі позивача, колегія суддів до уваги також не приймає, оскільки з матеріалів справи вбачається, що затоплення квартири позивача сталося 23 серпня 2017 року, фотографії зроблені відповідачем через рік після вказаної події.

Доводи апеляційної скарги про те, що з моменту залиття квартири до проведення оцінки минуло майже 4 місяці, тому така оцінка є необ'єктивною є необґрунтованими, оскільки проміжок часу до проведення оцінки є незначним, у разі незгоди з наданою позивачем оцінкою завданої залиттям шкоди відповідач під час розгляду справи не була позбавлена права на звернення з клопотанням до суду про призначення відповідної експертизи, проте з таким клопотанням відповідач до суду не зверталась.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про безпідставне стягнення 16 грн.50 коп. за направлення позивачем пропозиції відповідачу про відшкодування шкоди.

Так, з наданої позивачем копії квитанції (а.с.15) вбачається, що позивачем направлена відповідачу поштова кореспонденція, проте, зважаючи на те, що нормами матеріального права не передбачено імперативного обов'язку позивача звернення до відповідача з пропозицією про відшкодування шкоди, такі витрати відшкодуванню не підлягають, рішення суду в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає зменшенню на зазначені витрати в розмірі 16 грн.50 коп. Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, підлягає зменшенню з 38.035 грн. 50 коп. до 38.019 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК України.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з порушенням права власності, інших цивільних прав при настанні негативних наслідків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди завданої відповідачем позивачу залиттям, проте, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає за необхідне зменшити стягнуту оскаржуваним рішенням суму стягнуту у рахунок відшкодування моральної шкоди з 10.000 грн. до 1.000 грн.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

В іншій частині рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 травня 2018 року змінити, зменшити розмір суми у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, з 38.035 грн. 50 коп. до 38.019 грн. та зменшити розмір суми у рахунок відшкодування моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, з 10.000 грн. до 1.000 грн.

В іншій частині заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлено 06 травня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.