ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2019 року м. Кропивницький

справа № 398/1142/19

провадження № 22-ц/4809/1018/19

Кропивницький апеляційний суд в складіколегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Суровицької Л. В., Черненка В. В.

учасники справи:

позивачі - фізична особа-підприємець - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач - Відкрите акціонерне товариство «Кіровоградгаз» в особі Олександрійського управління по експлуатації газового господарства

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 квітня 2019 року у складі судді Коліуш Г. В. у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Кіровоградгаз» в особі Олександрійського управління по експлуатації газового господарства про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Кіровоградгаз» в особі Олександрійського управління по експлуатації газового господарства про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Зазначали, що у період шлюбу ними придбаний об?єкт нерухомого майна - магазин, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в подальшому проведено реконструкцію будівлі та змінено тип об?єкту на магазин змішаних товарів і кімнат відпочинку. 30 травня 2008 року відповідачем видані технічні умови № 24/58 на газопостачання та опалення зазначеного об?єкту нерухомого майна. ФОП ОСОБА_1 на підставі технічних умов розроблено технічну документацію, яка була погоджена відповідачем. 26 серпня 2011 року між ФОП ОСОБА_1 та відповідачем був укладений договір про технічний нагляд на виконання будівельно-монтажних робіт та договір підряду, відповідачем виданий наказ про газопостачання тепло-генераторної магазину змішаних товарів. За договором підряду ФОП ОСОБА_1 . сплатила на користь відповідача 1500 грн., за договором технагляду - 399 грн. 22 коп. 23 листопада 2011 року відповідачем був підписаний акт виконаних робіт, 20 грудня 2011 року виданий акт по пуску газу в газопровід, однак фактично роботи щодо підключення об?єкта нерухомого майна були припинені з посиланням на перешкоджання третіх осіб. Отже, позивачі виконали всі свої зобов?язання щодо приєднання об?єкту до мереж газопостачання, а відповідач, у свою чергу, не виконав зобов?язання щодо під?єднання об?єкта до мереж газопостачання, незаконно відмовся від виконання умов договору, внаслідок чого через відсутність опалення об?єкт нерухомого майна потребує відновлювального ремонту. Також позивачі зазнали збитків у вигляді упущеної вигоди, пов?язаної з невиправданими витратами на придбання обладнання, залучення підрядних організації для газопостачання, неотримання прибутку від підприємницької діяльності, що призвело до їх моральних страждань, які полягають у перебуванні позивачів у напруженому нервовому стані, використанні сімейного бюджету на незаплановані ремонтні роботи, що вплинуло на стан їх здоров?я.

Просили стягнути з відповідача на їх користь суму матеріальних збитків, заподіяних пошкодженням майна у розмірі 45 604 грн., суму матеріальних збитків (упущеної вигоди) у розмірі 50 203 грн. 08 коп., суму моральних збитків у розмірі 20 000 грн., судові витрати та судовий збір.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 квітня 2019 року позовну заяву повернуто позивачам на підставі ч.3 ст.44 ЦПК України. Суд дійшов висновку, що оскільки спір виник між фізичною особою-підприємцем та юридичною особою з підстав невиконання договору, укладеного суб?єктами господарювання, залучення ОСОБА_2 , як позивача свідчить про зловживання процесуальним правом з боку позивачів, здійсненим з метою штучної зміни юрисдикції справи.

В апеляційній скарзі позивачі просять скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановлену з порушенням норм процесуального права, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначають, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 вересня 2004 року ОСОБА_2 є співвласником будівлі магазину за адресою: АДРЕСА_1 , тому має повне право на звернення до суду із позовом, а відповідно включення його до позову є його конституційним правом. Крім того, повертаючи позов, суд на стадії відкриття провадження фактично вирішив спір та спростував всі докази, надані ними, при тому, що вони посилались на правовстановлюючі документи та документи, що підтверджують перебування у шлюбних відносинах. Повертаючи позовну заяву на підставі ч.3 ст.44 ЦПК України, в якій вказано про повернення скарги, заяви, клопотання, при цьому зважуючи на те, що фактично повертається позовна заява, суд не взяв до уваги норми статті 185 ЦПК України в якій зазначено чіткі та прямі підстави повернення саме позовної заяви і які не містять такого випадку, як зловживання процесуальними правами.

Апеляційне провадження відкрито 11 травня 2019 року, зазначено, що справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справи (а.с.32). Ухвалою від 27 травня 2019 року призначено розгляд справи на 29 травня 2019 року (а.с.37).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суду дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

03 квітня 2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди. Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 обґрунтовує своє право на відшкодування шкоди тим, що об`єкт нерухомості придбаний за сумісні кошти подружжя та є спільним майном подружжя. Також за спільні кошти подружжя виконувався комплекс робіт щодо підключення приміщення до системи газопостачання, однак приміщення, на думку позивачів, не було підключено до системи газопостачання з вини відповідача, чим заподіяно позивачам матеріальну та моральну шкоду.

Суд дійшов висновку, що спір, з приводу якого подано позов, виник виключно між фізичною особою-підприємцем та юридичною особою, а залучення ОСОБА_2 як позивача свідчить про зловживання позивачами процесуальними правами та є підставою для повернення позову.

З таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, у ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Заборона зловживання правами» передбачено, що «Жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції».

Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із засад (принципів) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

За правилами ст.44 ЦПК України суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася; подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено, за відсутності інших підстав або нових обставин; заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на затягування чи перешкоджання розгляду справи; подання кількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання кількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав; вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. Цей перелік не є вичерпним. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що на стадії прийняття позову суд не вправі вирішувати питання чи є порушеними, невизнаними або оспорюваними права, свободи та законні інтереси позивача, оскільки такого висновку суд може дійти лише після закінчення судового розгляду під час ухвалення судового рішення.

Сам факт звернення позивача ОСОБА_2 з позовом до суду не можна визнати зловживанням процесуальними правами, оскільки право на звернення до суду гарантується.

За таких обставин ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви не можна визнати законною і обґрунтованою. Оскільки ухвала перешкоджає подальшому провадженню у справі, то відповідно до ст.379 ЦПК України вона підлягає скасуванню, а матеріали позовної заяви необхідно повернути до суду першої інстанції.

Керуючись п.6 ст.374, ст.ст.379,381,382,384 ЦПК України , суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 квітня 2019 року.

Матеріали позовної заяви повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 29 травня 2019 року.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: Л. В. Суровицька

В. В. Черненко