Справа № 497/335/19
Провадження № 2/497/375/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2019 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.

секретаря Божевої І.Д.

розглянувши у порядку загального позовного провадження, у відкритому підготовчому засіданні в місті Болграді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Залізничненської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

07.03.2019 року представник позивача Караіван К. ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності, звернувся до суду з позовом до Залізничненської сільської ради Болградського району Одеської області та змінивши підстави позову просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому він посилається на те, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 на праві власності при житті належав вищезазначений житловий будинок, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 23.03.1973 року нотаріусом Болградської державної нотаріальної контори. Після смерті ОСОБА_3 позивач своєчасно прийняв спадщину фактом вступу в управління та володіння спадковим майном, але постановою приватного нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як в договорі купівлі-продажу житлового будинку не вказана адреса житлового будинку відповідно до порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 , до суду не з`явився, його представник ОСОБА_4 , надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача Залізничненської сільської ради Болградського району Одеської області надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23 березня 1973 року між ОСОБА_5 з одного боку та ОСОБА_3 з іншого боку був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_3 купив будинок з надвірними спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , закріплений за колгоспом «Україна» Табаківської сільської ради, зареєстрований в сільській раді № 28, який складається з житлового будинку, житловою площею 48 кв.м., одного сараю, літньої кухні та льоху, договір зареєстровано в реєстрі за № 580 (а.с.7-8), в договорі не зазначено вулицю та номер житлового будинку.

Відповідно до довідки №1281 від 18.10.2018 року, виданою виконавчим комітетом Залізничненської сільської ради, згідно записів в погосподарській книзі Залізничненської сільської ради за період 1971-1973 рік, особовий рахунок НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 відкрито за ОСОБА_5 (а.с.13).

07.09.2018 року було виготовлено технічний паспорт КП «Болградське БТІ» на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , відповідно до якого загальна площа приміщень складає 86,70 кв.м., з якої житлова 30,50 кв.м. (а.с.14-16).

Відповідно до довідки № 111 від 22.04.2019 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстроване, факту самовільної перебудови або переобладнання приміщень частини будівлі, збудованих та реконструйованих господарських будівель не виявлено.

Рішенням Залізничненської сільської ради №155-V від 16.07.2008 року затверджено назви вулиць та провулків села, а саме в селі Залізничне не має вулиці Заводська, а є провулок АДРЕСА_1 , тому представником позивача змінено підставу позову в порядку ст.49 ч.3 ЦПК України.

Також судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями АДРЕСА_1 на праві власності належав до суспільної групи робочий двір, тобто було спільним майном подружжя: ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою № 1140 від 28.09.2018 року, виданою виконавчим комітетом Залізничненської сільської ради Болградського району Одеської області про склад і тип двору (а.с.12).

Але в матеріалах справи відсутні докази підтверджуючі факт укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , натомість в матеріалах справи наявний лист відділу державної реєстрації актів цивільного стану №1282/68-17 від 10.05.2019 року, з якого вбачається, що актового запису про шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_7 в архіві не виявлено. Окрім цього відповідно до акту допиту свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_6 спільно проживали однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 , в офіційному шлюбі не були, але фактично знаходилися в шлюбних відносинах.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема відповідно до Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженої з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Вказана Інструкція передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

В свою чергу, погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Відповідно до положень нормативно-правових актів, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, а саме: Технічних вказівок по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України по цивільній справі №6-145цс13 Порядок введення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали у колгоспі, але не були членами колгоспу, відносились до суспільної групи робочих або службовців залежно від займаної посади.

Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян №8 від 30.08.2017 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Після його смерті відкрилася спадщина на належне померлому майно, у тому числі на вищезазначений житловий будинок.

При житті ОСОБА_3 склав заповіт від 24.04.1996 року, посвідчений секретарем Залізничненської сільської ради Болградського району Одеської області Желяскової В.В., зареєстрований в реєстрі за №64, відповідно до якого заповів все своє майно ОСОБА_1 . Заповіт не змінено та не скасовано.

Спадкоємець померлого за заповітом ОСОБА_1 , позивач по справі, прийняв спадщину фактичним вступом в управління або володіння спадковим майном, відповідно до ст.549 ЦК Української РСР, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Залізничненської сільської ради Болградського району № 1140 від 28 вересня 2018 року (а.с.12).

Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. №140/02.31 від 18.01.2019 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що в договорі купівлі-продажу посвідченого Болградською районною державною нотаріальною конторою 23.03.1973 року за реєстром №580, не вказана адреса житлового будинку (а.с.18).

Інших спадкоємців не має, що також підтверджується матеріалами спадкової справи №297/2017, заведеної приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 549 ЦК Української РСР, ст.ст.12,81,82, 259, 263-265,315, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Залізничненської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Білогірря Белогірського району Хмельницької області УРСР, паспорт серія НОМЕР_2 , виданий 01 серпня 2017 року ОУФМС НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца