1Справа № 335/4271/19 2/335/1631/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжна В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої діями суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої діями суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя при розгляді цивільних справ за її позовами.

Справа надійшла згідно автоматизованого розподілу в провадження судді Калюжній В.В.

Після ознайомлення з позовною заявою встановлено наявність підстав для заявлення самовідводу головуючому судді.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає самовідводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36,37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України, передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить до висновку про його обґрунтованість.

Так, за змістом позовної заяви ОСОБА_1 просить відшкодувати їй за рахунок коштів Державного бюджету України шкоду, заподіяну протиправними, на її думку, діями Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, у зв`язку з винесенням 08.04.2019 року по справі № 335/3815/19 ухвали про відмову у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «БАНК ФОРУМ» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) судами, як складової права на справедливий судовий розгляд, визначеного ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді (п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 № 006/23).

У справі «Фей проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив щодо об`єктивної неупередженості, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Так, у справі «Пєрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 р. Європейський суд уточнив зміст поняття «неупереджений суд», зазначивши, що для того, щоб суди могли вселяти громадськості необхідну довіру, слід враховувати також і питання їх внутрішньої організації. Правова позиція Суду по цій справі полягає в тому, що суб`єктивний підхід до неупередженості відображає особисті переконання цього судді у конкретній справі, об`єктивний визначає, чи мали місце достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше. Будь-який суддя, відносно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду, який розглядає справу. Інакше підривається довіра, якою у демократичному суспільстві мають користуватися суди.

Враховуючи, що предметом позову, який надійшов у провадження судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжної В.В., є відшкодування коштів Державного бюджету України за шкоду, заподіяну незаконними діями Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя і подальший розгляд позову поставить під сумнів принцип неупередженого розгляду справи безстороннім і незалежним судом, з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при вирішення даної справи, заява про самовідвід судді у справі № 335/4271/19 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36, 39,40 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід судді Калюжної В.В. у цивільній справі № 335/4271/19 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої діями Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя - задовольнити.

Справу передати для вирішення питання про передачу справи іншому судді в порядку встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: В.В. Калюжна