КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції - Величко Т.О.
Номер провадження № 22-ц/824/6081/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А.(судді доповідача), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданої представником Дорогою Алісою Юріївною на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось до суду першої інстанції із вищезазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг та 22 липня 2016 року підписав заяву №б/н, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 8 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Разом з тим, банк вказує про те, що при встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Враховуючи вищевикладене, ПАТ КБ "Приватбанк" просило стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 29 312,82 грн за кредитним договором №б/н від 22 липня 2016 року, а також понесені судові витрати.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість у розмірі 29 312 грн. 82 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_1 - Дорога А.Ю. подала апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції було ухвалено без участі відповідача та його представника, а також в рішенні відсутні висновки та обґрунтування щодо мотивів прийняття рішення на користь позивача. Окрім того, апелянтом вказано, що заперечуючи проти позовних вимог ПАТ «КБ «Приватбанк» відповідачем зазначалося, що 18 жовтня 2016 року у відповідача було викрадено телефон та кредитну картку і в подальшому в цей же день невідомою особою в терміналі позивача на території залізничного вокзалу в м. Києві було знято грошові кошти в загальній сумі більше 8000 грн, про що ним було повідомлено позивача та подано заяву в правоохоронні органи.

Також апелянт зазначає, що ОСОБА_1 ніяких кредитних коштів зі своєї картки не знімав 18 жовтня 2016 року, не користувався ними, про що було повідомлено суду у відзиві на позовну заяву. До відзиву було подано докази надані самим позивачем проте, що операції по зняттю готівки здійснювалися сторонньою особою, однак суд першої інстанції вказаним обставинам взагалі ніякої оцінки не дав.

Враховуючи зазначене, адвокат ОСОБА_1 - Дорога А.Ю . просила скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не подавав та обставини викладені в ній не спростовував.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 підписав заяву №б/н від 22 липня 2016 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 8 000 грн й у зв`язку із неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань в нього утворилась заборгованість і станом на 19 липня 2017 року вона складає 29 312, 82 грн, яка складається з :16 758,24 грн - заборгованості за кредитом, 2 739,55 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом, 7 942, 99 грн - заборгованості по пені, а також 500 грн - штрафних санкцій, то на підставі належним чином завіреного розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк".

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону з огляду на наступне.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, оскільки позивачем не було надано доказів того, що саме ОСОБА_1 отримував грошові кошти в розмірі 8 000 грн та здійснив їх списання із карткового рахунку.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг.(а.с.5)

Разом із тим, банківські послуги не обмежуються наданням кредитів, а тому із наданої позивачем анкети-заяви не можна дійти беззаперечного висновку, що ОСОБА_1 мав намір укласти саме кредитний договір, враховуючи відсутність обраного виду картки та розміру кредитного ліміту.

Крім того із матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки Святошинського управління поліції Головного управління національної поліції у місті Києві ОСОБА_1 03 листопада 2016 року звернувся до Святошинського управління поліції Головного управління національної поліції у місті Києві із заявою про те, що 18 жовтня 2016 року невстановлена особа, знаходячись в невстановленому місці, шахрайським шляхом відкрила кредит по банківській картці НОМЕР_1 , яка належить йому і в подальшому вказаною особою без його відома було знято кредитні кошти в розмірі 8 000 грн (а.с.62).

Із виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 надану позивачем вбачається, що 18 жовтня 2016 року було здійснено зняття грошових коштів в наступних сумах: 4000 грн, 1000 грн, 200 грн, 2000 грн, 400 грн, 41 грн. (а.с.100-102).

Матеріали справи не містять доказів того, що ПАТ КБ «Приватбанк» вчиняв дії, спрямовані на встановлення фактичних обставин списання коштів з карткового рахунку відповідача, не встановлено, у який спосіб відбулося списання (термінал, телефон, комп`ютер), з використанням яких ресурсів відбулося списання, чи відбулося списання з повідомленням про це на певний номер телефону та на який саме, чи операцію з перерахунку коштів було здійснено з використанням особистих даних відповідача та інше.

Навпаки до матеріалів справи позивачем додано фото із камери банкомату позивача, із яких вбачається що грошові кошти із банківської картки відповідача знімалися сторонньою особою, а не відповідачем.

Позивач вказані заперечення ОСОБА_1 не спростовував. Про результати службового розслідування за вказаним фактом ПАТ КБ "Приватбанк" також не надало даних суду.

Зазначений висновок щодо необхідності з`ясування вказаних обставин викладено у постанові Верховного Суду України № 6-71цс15 від 16 червня 2015 року.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір в порушення норм викладених в п.3 ч.4 ст. 265 ЦПК України не дав оцінки запереченням викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву та поданим доказам.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи висновки суду по суті позовних вимог та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується наступним.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ "Приватбанк" вказує на те, що позичальник не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За наявними матеріалами справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що списання грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 відбулося не за його розпорядженням і він не повинен нести за такі операції відповідальність у вигляді повернення кредиту, процентів за користування ним, сплати комісії та штрафів. Крім того, банком не доведено належними та допустимими доказами того, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв несанкціонованому зняттю коштів з карткового рахунку.

Вказаний правовий висновок також міститься в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 711/1594/16-ц, провадження № 61-7117св18.

Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до п.п. 6.7, 6.8 Положення № 223 Положення "Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Установивши, що ОСОБА_1 не причетний до зняття кредитних коштів з його картки 18 жовтня 2016 року, а позивач не надав суду доказів того, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції по його картці, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність задовлення позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк".

Саме по собі посилання в позовній заяві на те, що між сторонами існують договірні відносини не може бути підставою для задоволення позовних вимог банку.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, не ґрунтується на засадах верховенства права, не є законним та обґрунтованим, тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з відмовою.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 82, 89, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Дорогою Алісою Юріївною задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв