Номер провадження по справі 2/387/151/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2019 року смт. Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :

головуючого судді Цоток В.В.

при секретарі Придатченко О.О.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства Періжка Василя Васильовича про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації права оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору оренди землі недійсним , скасування державної реєстрації права оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку, в якому зазначив, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 6,6278 га, яка знаходиться на території Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. Вказану земельну ділянку він успадкував після смерті батька- ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя, а саме 24.11.2013 року ОСОБА_3 уклав договір оренди землі із ФГ "Періжка В.В.", право оренди на підставі якого було зареєстроване 24.11.2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 4391024. Позивач вважає вказаний договір недійсним, оскільки він не містить всіх істотних умов, визначених ст. 15 Закону України "Про оренду землі". Зокрема в пункті 11 договору не міститься відомостей щодо строку, дати та порядку виплати орендної плати. Крім того, в порушення вимог п.12 договору розмір орендної плати не переглядався один раз у три роки. Вказані обставини і спонукали позивача звернутися до суду із відповідним позовом.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та обґрунтував їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Додав, що його батько не мав волевиявлення на передачу належної йому земельної ділянки в оренду відповідачеві строком на 30 років. Не оспорював той факт, що підпис в договорі оренди землі належить його батьку . Також визнав факт отримання орендної плати в розмірі та строки, які були зазначені представником відповідача

Представник відповідача в судовому засіданні заявлених вимог не визнав повністю, мотивуючи тим, що під час укладення спірного договору волевиявлення ОСОБА_3 було вільним та відповідало його внутрішній волі. Останній, на протязі двох років отримував орендну плату та будь-яких претензій щодо змісту договору, розміру орендної плати та строків її виплати не пред`являв . Таких претензій в період 2016-2018 років не пред`являв і позивач після набуття права власності на земельну ділянку . 01.02.2016 року ОСОБА_1 отримав орендну плату за 2017 рік в сумі 11500 гривень. 10.08.2018 року позивач отримав орендну плату в сумі 15000 гривень та додатково, 29.09.2018 року, ще 5000 гривень. Представник відповідача вважає, що ФГ Періжка В.В. належним чином виконує свої зобов`язання за договором, а тому підстави стверджувати про порушення прав позивача відсутні. Також просив суд застосувати строки позовної давності, оскільки з моменту, коли позивач дізнався, або повинен був дізнатися про порушення свого права по день звернення до суду з даним позовом минуло понад 3 роки.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши заяви по суті спору та письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини .

На підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 25.03.2002 року, виданого Добровеличківською райдержадміністрацією Кіровоградської області, ОСОБА_3 набув права приватної власності на земельну ділянку ( пай ) площею 6,63 га, з кадастровим номером НОМЕР_2 , розташовану на території Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області (а.с.8).

24.11.2013 року ОСОБА_3 ( орендодавець ) уклав з фермерським господарством ОСОБА_2 (орендар ) договір оренди земельної ділянки (договір), право оренди на підставі якого зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.01.2014 року за № 4391024. Згідно п.п. 1-3.1, договору, орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку , яка належить орендодавцю на підставі державного акту на право на землю серії НОМЕР_1 для ведення товарного виробництва площею 6,63 га, з кадастровим номером НОМЕР_2 . Згідно п.39 договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Відповідно до п.9 договору за оренду земельної ділянки відповідач взяв на себе зобов`язання вносити орендну плату в розмірі 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в грошовій формі та в розмірі 6533 гривні 80 копійок. Договір не містить відомостей щодо строків виплати орендної плати. Пунктом 12 договору передбачено порядок та умови перегляду орендної плати. Згідно п.37 договору його дія припиняється шляхом розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Пунктом 13 договору передбачено відповідальність орендаря за несвоєчасну виплату орендної плати. (а.с.9-10).

З акту прийому-передачі земельної ділянки, який є невід`ємним додатком до договору, встановлено, що ОСОБА_3 передав відповідачеві належну йому земельну ділянку в користування (а.с.11).

Складання акту про передачу та приймання земельної ділянки засвідчує фактичну передачу земельної ділянки в оренду 03.12.2013 року, а належна державна реєстрація договору оренди закріплює відносини між сторонами щодо оренди землі.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 15.09.2014 року, виданого виконавчим комітетом Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, встановлено, що ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Перчунове Добровеличківського району Кіровоградської області (а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.02.2016 року, виданого державним нотаріусом Добровеличківської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 216, встановлено, що належну ОСОБА_3 земельну ділянку площею 6,6278 га, розташовану на території Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, кадастровий номер НОМЕР_2 , успадкував його син - ОСОБА_1 (а.с. 13).

З наданих представником відповідача письмових доказів ( відомості на видачу орендної плати ), встановлено, що позивач : 01.02.2016 року отримав орендну плату за 2017 рік в сумі 11500 гривень; 10.08.20108 року отримав орендну плату за 2018 рік в сумі 15000 гривень; 29.09.2018 року отримав орендну плату за 2018 рік в сумі 8000 гривень ( а.с. 47-49).

Факт отримання вказаних коштів у зазначений вище час визнається й позивачем.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами ЗК України, Законом України «Про оренду землі», нормами Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 93 ЗК України відносини пов`язані з орендою землі регулюються законом.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

В ст. 14 ЗУ «Про оренду землі» зазначено, що договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Згідно ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки.

Згідно з вимогами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правочини поділяються за ступенем недійсності на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення (нікчемні) та відносно недійсні, які можуть бути визнані судом недійсними за певних умов (оспорювані).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 215 ЦК України визначено, що нікчемним є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом, тобто коли є правова норма, яка безпосередньо визначає недійсність договору без дотримання її вимог, а оспорюваним є той правочин, недійсність якого прямо не встановлена законом, але який у разі, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, може бути судом визнаний недійсним.

Згідно ч. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Виходячи з положень ст. 638 ЦК України, ст.ст. 125, 126 ЗК України, договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові № 6-643 цс від 13 червня 2016 року, яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована судом при винесенні рішення.

Відповідно до положень ст. 17 ЗУ «Про оренду землі», об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

В постанові Верховного Суду України від 09.12.2015 року у справі № 6-849цс15 зазначено, з урахуванням частини першої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, частини першої статті 15 Цивільного кодексу України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Отже, у справі про визнання недійсним договору оренди землі з підстав відсутності в ньому істотної умови, передбаченої пунктом третім частини першої статті 15 Закону України "Про оренду землі" (строків внесення орендної плати ) , суд повинен установити : чи дійсно порушуються права орендодавця у зв`язку з відсутністю в договорі таких умов, передбачених статтею 15 указаного Закону, визначити істотність цих умов, а також з`ясувати, у чому саме полягає порушення його законних прав.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 , після набуття права власності на земельну ділянку, своєчасно отримував від ФГ ОСОБА_2 орендну плату, в розмірі, який є більшим аніж передбачено в договорі оренди землі.

Таким чином, відповідач належно виконує взяті на себе по договору зобов`язання і права позивача, як орендодавця не порушені.

За таких обставин, не зазначення в договорі оренди земельної ділянки строків виплати орендної плати являється несуттєвим і таким, що не звужує прав орендодавця, тому не може бути правовою підставою для прийняття рішення про недійсність зазначеного вище правочину.

Доводи позивача про відсутність у його батька волевиявлення на укладення договору оренди землі строком на 30 років не підтверджуються належними та допустимими доказами

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивачем не оспорюється належність підпису його батька ОСОБА_3 вчиненого у договорі оренди земельної ділянки, що зареєстрований 24.01.2014 року, тому суд, із врахуванням усіх обставин досліджених судом, вважає, що волевиявлення ОСОБА_3 , як учасника правочину, було вільним і відповідало його внутрішній волі.

Із змісту оспорюваного договору вбачається, що він містить такі істотні умови, як : об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу розрахунків, перегляду та відповідальність за її несплату.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з підстав невідповідності оспорюваного договору вимогам Закону України "Про оренду землі", оскільки відповідач користується належною позивачеві земельною ділянкою правомірно.

Крім того, судом приймаються до уваги й наступні обставини.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Проте , цим Кодексом встановлено строк протягом якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу позовна давність .

Згідно ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила .

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові .

В судовому засіданні встановлено, що позивач набув права власності на земельну ділянку ІНФОРМАЦІЯ_3 . Отже, про порушення свого права позивач дізнався або повинен був дізнатися у вказаний день .

Таким чином, на момент звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом, що мало місце 19.03.2019 року, спливли строки позовної давності .

Підстави зупинення, переривання перебігу позовної давності, а також поважні причини її пропущення відсутні .

З огляду на вказане, враховуючи відповідну заяву сторони відповідача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню і з підстав пропуску строку позовної давності .

На підставі ст.ст. 14-22 Закону України Про оренду землі від 06.10.1998 року №161-ХІV, із змінами та доповненнями, ст.ст.203,215,626,627 ЦК України, керуючись ст.ст.12,13,81,141,263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити повністю .

Відмовити ОСОБА_1 у визнанні недійсним договору оренди земельної ділянки від 24.11.2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та ФГ Періжка В.В., право оренди на підставі якого зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.01.2014 року за № 4391024.

Відмовити ОСОБА_1 в скасуванні державної реєстрації права оренди зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.01.2014 року за № 4391024, на підставі договору оренди земельної ділянки від 24.11.2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та ФГ Періжка В.В.

Відмовити ОСОБА_1 в зобов`язанні ФГ Періжка В.В. повернути земельну ділянку площею 6,63 га, з кадастровим номером НОМЕР_2 , яка знаходиться на території Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

відповідач фермерське господарство ОСОБА_4 Василя Васильовича ( 27043 АДРЕСА_2 , ).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлений судом до 17 години 07.06.2019 року.

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Цоток В. В.