КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №357/15008/18

30 травня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Орєхова О.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Росава» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

18 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Росава» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 27.04.2012 року його було призначено на посаду вантажника складського господарства Приватного акціонерного товариства «Росава» на підставі наказу від 27.04.2012 року №584-к.

В період роботи у відповідача він був переведений на посаду вантажника логістично-складського господарства за наказом № 1129-к від 05.05.2014 рок) та на посаду оператора диспетчерської служби контакт-групи за наказом № 36-к від 13.01.2017 року. В період з 11.06.2015 року по 06.10.2016 року був призваний до лав Збройних сил України та проходив військову службу в зоні проведення АТО.

Наказом від 18.04.2017 року №628-к його було переведено на посаду техніка з благоустрою території та приміщень господарчої дільниці.

Наказом Приватного акціонерного товариства «Росава» про припинення трудової угоди від 20.11.2018 року №1448-к, його було звільнено з посади техніка з благоустрою території та приміщень господарчої дільниці згідно п.2 ст.36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору.

Вважав вказане звільнення незаконним, таким, що проведено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки наказом від 18.04.2017 року №628-к його було переведено на посаду техніка з благоустрою території та приміщень господарчої дільниці. При ознайомленні 18.04.2017 року з зазначеним наказом про переведення його на іншу роботу в графі наказу, яка визначає прийнятий працівник на роботу на постійній основі чи за строковим договором («постійно -1, тимчасово -2») було зазначено цифру -1, що означає переведення його на посаду техніка з благоустрою території та приміщень господарчої дільниці за безстроковим трудовим договором. В графі «дата, до якої переводиться» було поставлено прочерк, що також свідчить про безстроковість його трудового договору.

01.11.2018 року йому поштою було надіслано відповідачем повідомлення про закінчення строку трудового договору та про його звільнення, оскільки він працював за строковим трудовим договором терміном до 01.11.2018 року.

На час отримання вказаного повідомлення він перебував у відпустці до 19.11.2018 року, а вже 20.11.2018 року наказом про припинення трудової угоди №1448-к його було звільнено з роботи з 20.11.2018 року за п.2 ст.36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору.

01.11.2018 року при огляді оригіналу наказу про переведення від 18.04.2017 року №628- к ним виявлено незаконні дописки, зокрема: в графі «постійно -1, тимчасово -2 » цифру 1 виправлено на цифру 2, а в графі «дата, до якої переводиться» проставлено дату 01.11.18. До особової карточки (зворотній бік наказу) зроблено дописку іншим почерком «тимчасово до 01.11.2018 р.».

Щодо підроблення вказаних документів посадовими особами ПрАТ «Росава» та його незаконного звільнення він звернувся до Білоцерківського відділу поліції ГУ НП в Київській області із заявою про вчинене кримінальне правопорушення.

Тобто, роботодавець, всупереч вимогам трудового законодавства, односторонньо здійснив переведення працівника на іншу посаду з одночасною зміною умов трудового договору з безстрокового на строковий договір, оскільки він надав згоду лише на переведення на посаду техніка з благоустрою території та приміщень господарчої дільниці, а не на зміну умов трудового договору з безстрокового на строковий та вважав, що продовжує працювати за безстроковим трудовим договором.

З урахуванням наведеного просив суд:

скасувати наказ про припинення трудової угоди від 20.11.2018 року №1448-к., виданий Приватним акціонерним товариством «Росава»;

поновити його на посаді техніка з благоустрою території та приміщень господарчої дільниці Приватного акціонерного товариства «Росава»;

стягнути з Приватного акціонерного товариства «Росава» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.11.2018 року по день прийняття судового рішення з розрахунку 404.11 грн. за кожен робочий день вимушеного прогулу;

допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді техніка з благоустрою території та приміщень господарчої дільниці Приватного акціонерного товариства «Росава».

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Росава» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 09 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що судом першої інстанції не в повній мірі з`ясовано обставини справи, рішення суду є незаконним, необґрунтованим та прийняте з порушенням норм матеріального права. Зазначав, що роботодавець, в супереч вимогам трудового законодавства, односторонньо здійснив його переведення на іншу посаду з одночасною зміною умов трудового договору з безстрокового на строковий договір. Обставини щодо видання відповідачем наказу про зміни в організації виробництва і праці, пропонування вакантних посад були встановлені судом помилково, оскільки вони не стосуються предмета спору і передбачаються порядком звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України, а не за п.6 ст. 36 КЗпП України. Висновки суду про те, що він знав, що посада вводиться тимчасово, а трудові відносини є строковими є помилковими, оскільки він надав згоду лише на переведення на іншу посаду, а не на зміну умов трудового договору з безстрокового на строковий та вважав, що продовжує працювати за безстроковим трудовим договором. Крім того, заява про його згоду на переведення на іншу посаду тимчасово до 01.11.2018 року відсутня, на що судом не звернуто уваги. Також судом не досліджено, що переведення працівників, які працюють за безстроковим трудовим договором, на строковий трудовий договір не допускається, оскільки таке переведення трудовим законодавством не передбачено. З огляду на зазначене, наказ від 18.04.2017 року №628-к про переведення в частині встановлення строку закінчення трудового договору 01.11.2018 року є недійсним.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник Приватного акціонерного товариства «Росава» просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення посилаючись на те, що строковий трудовий договір може укладатися як під час прийняття працівника на роботу, так і згодом, якщо є підстави для укладення (переукладення) строкового трудового договору. Пояснив, що попередня посада позивача оператора диспетчерської служби контакт-групи відділу маркетингу скорочувалася і тому трудові відносини на попередній посаді не могли бути продовжені на невизначений строк, ОСОБА_1 було запропоновано укладення строкового договору на визначений строк на посаду техніка з благоустрою території та приміщень господарської дільниці групи ВВГШ, на що він погодився. За таких обставин, вважає, що права позивача не були порушені та фактично було надано останньому час на пошук іншого робочого місця. Посилання позивача на те, що в наказі №628-к від 18.04.2017 року зроблені додаткові записи - жодним чином не підтверджені. Згоду на переведення та ознайомлення з умовами роботи позивач надав, що підтверджується його підписом в наказі про переведення від 18.04.2017 року №628-к, а отже одностороннього порядку зміни умов трудового договору працівника відповідачем допущено не було.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Шаблій Юлія Олександрівна повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник Приватного акціонерного товариства «Росава» Соцкова Надія Сергіївна в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.04.2012 року ОСОБА_1 було призначено на посаду вантажника складського господарства Приватного акціонерного товариства «Росава» на підставі наказу від 27.04.2012 року №584-к. (а.с.14)

Наказом від 18.04.2017 року №628-к ОСОБА_1 було переведено на посаду техніка з благоустрою території та приміщень господарчої дільниці. (а.с.17)

Наказом про припинення трудової угоди від 20.11.2018 року №1448-к, ОСОБА_1 звільнено з посади техніка з благоустрою території та приміщень господарчої дільниці згідно п.2 ст.36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору. (а.с.9)

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на незаконність звільнення, оскільки роботодавець, всупереч вимогам трудового законодавства, односторонньо здійснив переведення працівника на іншу посаду з одночасною зміною умов трудового договору з безстрокового на строковий договір, оскільки він надав згоду лише на переведення на посаду техніка з благоустрою території та приміщень господарчої дільниці, а не на зміну умов трудового договору з безстрокового на строковий та вважав, що продовжує працювати за безстроковим трудовим договором.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження, звільнення позивача є законним, а тому відсутні підстави для скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на роботі та стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам матеріального права, з наступних підстав.

Статтею 43 Конституції Українивизначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтею 21 КЗпП України передбачено працевлаштування на роботу за трудовим договором.

Згідно зі ст. 23 Кодексу законів про працю України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 р. "Про практику розгляду судами трудових спорів", при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт).

Строковий трудовий договір може укладатися як під час прийняття на роботу, так і згодом, якщо є підстави для укладання (переукладання) строкового трудового договору, а саме: якщо трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви працівника.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КЗпП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом від 27.04.2012 року №584-к ОСОБА_1 було призначено на посаду вантажника складського господарства Приватного акціонерного товариства «Росава» за безстроковим трудовим договором.

Наказом Приватного акціонерного товариства «Росава» №1129к від 05 травня 2014 року позивача було переведено на посаду вантажника відділу логістично-складського господарства, в подальшому, наказом №36-к від 13.01.2017 року його було переведено відповідачем на посаду оператора диспетчерської служби контакт-групи. (а.с.15,16)

16.02.2017 року відповідачем було видано наказ № 67 «Про зміни в організації виробництва і праці», згідно якого прийнято рішення ліквідувати в структурі управління ПрАТ «Росава» окремий структурний підрозділ контакт-групу; затвердити зміни до штатних розкладів керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців та робітників; прийняти заходи з працевлаштування працівників, посади яких підлягають скороченню; працівників, які відмовилися від запропонованих посад, або у зв`язку з відсутністю вакантних посад та професій, після закінчення двомісячного терміну з дня попередження, звільнити згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. (а.с.43)

З даним наказом позивач під підпис ознайомився 20.02.2017 року.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду, тощо.

Таким чином однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Позивачем не заперечується, що йому на протязі двох місяців пропонувалися відповідачем вакантні посади, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами від 23.02.2017 року, від 15.03.2017 року, від 03.04.2017 року, проте йому у переведенні на обрані ним вакантні посади було відмовлено, оскільки він не відповідав кваліфікаційним вимогам обраної посади. (а.с.46-56)

14.04.2017 року ПрАТ «Росава» було затверджено зміну до штатного розкладу керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців господарчої дільниці ПРАТ «Росава» № 3 від 14.04.2017 року, та введено посаду технік з благоустрою території та приміщень господарчої дільниці групи ВВГШ на період часу з 18.04.2017 року по 01.11.2018 року. (а.с.57)

Посаду технік з благоустрою території та приміщень господарчої дільниці групи ВВГШ було запропоновано ОСОБА_1 , на вказану пропозицію позивач погодився і відповідно до акту від 18.04.2017 року, позивач обрав посаду техніка з благоустрою території та приміщень господарчої дільниці групи ВВГШ. (а.с.58-60)

Наказом від 18.04.2017 року № 628-к ОСОБА_1 було переведено па посаду техніка з благоустрою території та приміщень господарчої дільниці групи ВВГШ та вказано, що переведення здійснюється тимчасово на період з 18.04.2017 року по 01.11.2018 року. (а.с.17,61)

З даним наказом від 18.04.2017 року № 628-к позивач ознайомився, про що свідчить його підпис на наказі. На час ознайомлення з даним наказом, ОСОБА_1 не висловив жодних зауважень чи заперечень щодо його змісту.

Крім того, на зворотному боці даного наказу міститься інформація «До особистої карточки» в якій зазначено, що ОСОБА_1 приймається на роботу з 18.04.2017 року тимчасово до 01.11.2018 року, а також стоїть підпис позивача. (а.с.61 звор.)

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Якщо ж строковий трудовий договір укладено всупереч правилам ст. 23 КЗпП, то умова про строк є незаконною. Трудовий договір у такому разі вважається укладеним на невизначений строк і він не може бути припинений у зв`язку із закінченням строку.

Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли пдписував наказ про переведення на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений.

У відповідності до роз`яснень, які викладені в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року за №9, при укладенні трудового договору на визначений строк останній встановлюється за погодженням сторін і може визначатися як конкретним терміном, так і часом настання певної події.

Так, відповідно до умов трудового договору, укладеного між сторонами у справі, строк трудового договору був встановлений за приписами ст. 23 КЗпП України за погодженням сторін та чітко визначений конкретною датою - 01.11.2018 року.

Відповідно до ст. 39-1 КЗпП України якщо після закінчення строку трудового договору (п. 2 і 3 ст. 23) трудові відносини фактично переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 23, тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Трудові договори вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

По закінченню строку дії укладеного між сторонами трудового договору позивача було звільнено з займаної посади наказом №1448-к від 20.11.2018 року за п.2 ст.36 КЗпП України, з урахуванням терміну перебування ОСОБА_1 на лікарняному. (а.с.62)

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку щодо обґрунтованості висновку суду першої інстанції про те, що позивач, обираючи запропоновану відповідачем посаду техніка з благоустрою території та приміщень господарчої дільниці групи ВВГШ та, ознайомившись з наказом № 628-к від 18.04.2017 року, про що свідчить його підпис на наказі, без будь-яких зауважень дав згоду на його переведення на іншу посаду на строк, який було зазначено у вказаному наказі та погодився працювати в нових умовах, у зв`язку з чим, наказом № 1448-к від 20 листопада 2018 року, останнього правомірно звільнено з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача про те, що в наказі про переведення від 18.04.2017 року № 628- к виявлено незаконні дописки, зокрема: в графі «постійно -1, тимчасово -2» цифру 1 виправлено на 2, а в графі «дата, до якої переводиться» проставлено 01.11.18, оскільки на підтвердження наведених обставин позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, а тому такі доводи є припущенням, а відповідно до вимог ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не взято до уваги доводи позивача про те, що у наказ від 18.04.2017 року про переведення його на посаду техніка з благоустрою території та приміщень господарчої дільниці відповідачем були внесені зміни щодо строку дії трудового договору вже після того, як він ознайомився з цим наказом та поставив свій підпис, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, так як не підтверджені належними та допустимими доказами. Факт звернення позивача до правоохоронних органів та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом грубого порушення законодавства про працю посадовими особами ПрАТ «Росава» (а.с.79), не є доказом внесення виправлень посадовими особами відповідача у даний наказ, вказані обставини підлягають перевірці правоохоронними органами, відповідного вироку суду, яким встановлювалася вина посадових осіб ПрАТ «Росава» в зазначених вище діяннях позивачем суду не надано.

Крім того, як зазначалося вище, на зворотному боці наказу про переведення від 18.04.2017 року № 628- к без жодних виправлень та дописок міститься інформація « До особистої карточки» в якій зазначено, що ОСОБА_1 приймається на роботу з 18.04.2017 року тимчасово до 01.11.2018 року, а також проставлений підпис позивача про ознайомлення з даними умовами та його згоду.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позивач надав згоду на переведення його на посаду техніка благоустрою території та приміщень господарчої дільниці групи ВВГШ та знав, що посада вводиться тимчасово з 18.04.2017 року по 01.11.2018 року, а трудові відносини мають строковий характер.

Колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що судом під час розгляду справи помилково встановлено обставини, які не стосуються предмету спору, а саме щодо видання відповідачем наказу про зміни в організації виробництва і праці, пропонування вакантних посад, оскільки встановлення наведених обставин сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин, що мають значення для справи, зокрема встановлюють чому саме було вирішено питання про переведення позивача, з яким було укладено безстроковий трудовий договір, на іншу посаду зі встановленням строку трудових відносин.

З урахуванням встановлених обставин щодо скорочення посади, яку обіймав позивач, а також того, що звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України можливе лише в разі неможливості перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу, й за встановлення подальшої згоди ОСОБА_1 на переведення його на іншу посаду та укладення договору з погодженим сторонами строком його дії з метою забезпечення трудових прав та уникнення звільнення позивача у зв`язку зі скороченням штату, доводи апелянта про те, що переведення працівників, які працюють за безстроковим трудовим договором, на роботу за строковим трудовим договором не допускається, в даному випадку є безпідставним.

Доводи апеляційної скарги про те, що роботодавець, всупереч вимог трудового законодавства, односторонньо здійснив переведення працівника на іншу посаду з одночасною зміною умов трудового договору з безстрокового на строковий договір, за відсутності заяви позивача про згоду на переведення на іншу посаду тимчасово до 01.11.2018 року, спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами Як встановлено вище, свою згоду на переведення на іншу посаду тимчасово до 01.11.2018 року позивач висловив шляхом проставлення підпису на наказі про його переведення від 18.04.2017 року № 628- к, а також на зворотному боці даного наказу, що свідчить про укладення трудового договору на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, а не в односторонньому порядку відповідачем.

За наведених підстав колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що позивач знав, що посада вводиться тимчасово, а трудові відносини є строковими.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що наказ від 18.04.2017 року №628-к про переведення в частині встановлення строку закінчення трудового договору до 01.11.2018 року є недійсним, оскільки такий строк встановлено за погодженням сторін, як передбачено п.2 ч.1 ст.23 КЗпП України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність та необґрунтованість позовної вимоги про скасування наказу про звільнення позивача від 20.11.2018 року №1448-к., виданого приватним акціонерним товариством «Росава» та про відмову в задоволенні зазначеної вимоги та вимог про поновлення позивача на посаді техніка з благоустрою території та приміщень господарчої дільниці приватного акціонерного товариства «Росава» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з огляду на їх похідний характер.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2019 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 31 травня 2019 року.

Головуючий: Судді: