омер провадження: 22-ц/813/2673/19>
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.>
Доповідач Цюра> Т.> ВВ.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя ,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому з урахуванням уточнень (Том І: а.с. 2-3, 70-72) просив суд розділити майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, виділивши кожному з них в приватну власність по Ѕ частини: земельної ділянки, площею 0,050 га, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , вартістю 24300 грн.; автомобіль седан ВАЗ 2107, 2003 року випуску, вартістю 20000 грн., а всього майна на суму 44300 грн.; виділити у приватну власність ОСОБА_2 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,050 га (в тому числі за земельними угіддями рілля - 0,1003 га), розташовану за адресою АДРЕСА_1 , вартістю 24300 грн.; стягнути з нього на користь відповідачки грошову компенсацію в сумі 10000 грн.; стягнути із ОСОБА_2 на його користь судовий збір в сумі 640 грн., розподілити інше рухоме майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, виділивши кожному з них в натурі по 1/2 його частині.

У серпні 2017 року, ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , в якому з урахуванням уточнень (Том І: а.с. 16-20, 60-64), просила суд визнати спільним сумісним майном подружжя наступне майно: земельну ділянку, площею 0,100 га (в тому числі за земельними угіддями рілля - 0,1003 га), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; легковий автомобіль, седан ВАЗ 2107, 2003 року випуску, пилосос „PHILIPS FC 8396", фарборозпилювач «PFS 55», рівень лазерний «РСL 20», пилка монтажна «МJ23250», перфоратор «Hitachi DН26РС-NS», кокосове масло «Parachute», парфумована вода «Chanel Сосо Vial for women», шуруповерт «SPARKY BVR 6», алмазний диск, гладилка, шпатель, «Hatsan ВТ65-RВ-Elite+насос», приціл оптичний Hawke LER 3-9x40, набір пензлів для підфарбовування, електролобзик «Зеніт ЗПЛ»; розділити спільне сумісне майно подружжя визнав за нею право власності на 2/3 спільного сумісного майна подружжя та ОСОБА_1 на 1/3 спільного сумісного майна подружжя; визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,100 га (в тому числі за земельними угіддями рілля - 0,1003 га), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 48600 гривень; стягнути з неї на користь ОСОБА_1 1/3 частки вартості вказаної земельної ділянки, а саме 16200 грн.; визнати право приватної власності ОСОБА_1 на легковий автомобіль, седан ВАЗ 2107, 2003 року випуску, вартістю 20000 гривень; стягнути з ОСОБА_1 на її користь 2/3 частки вартості вказаного легкового автомобіля, а саме 13333 гривень; визнати право приватної власності за ОСОБА_1 на спільне сумісне майно подружжя, а саме пилосос „PHILIPS FC 8396", фарборозпилювач «PFS 55», рівень лазерний «РСL 20», пилка монтажна «МJ23250», перфоратор «Hitachi DН26РС-NS», кокосове масло «Parachute», парфумована вода «Chanel Сосо Vial for women», шуруповерт «SPARKY BVR 6», алмазний диск, гладилка, шпатель, «Hatsan ВТ65-RВ-Elite+насос», приціл оптичний Hawke LER 3-9x40, набір пензлів для підфарбовування, електролобзик «Зеніт ЗПЛ», загальною вартістю 57414,65 гривень; стягнути з ОСОБА_1 на її користь 2/3 частки вартості вказаного спільного майна подружжя, а саме 38276,43 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 гривень.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2018 рокупозов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя задоволено частково.

Поділено спільне майно подружжя.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,100 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1, а саме:

- від точки 1, по прямій лінії на відстані 44,01 м (до точки 2);

- з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 11,40 м (до точки 3);

- з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 44,01 м (до точки 4);

- з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 11,40 м до первісної, точки відліку (до точки 1). (див. Висновок № 061/2018 від 30.05.2018 р. Графічне відображення, малюнок №1, зазначено зеленим кольором).

Площа земельної ділянки, на яку визнається право власності за ОСОБА_1 становить - 501,5 кв.м., що відповідає площі, належної відповідно до ідеальної частки.

Вхід (в`їзд) на територію земельної ділянки організувати з боку АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,100 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- від точки 3, по прямій лінії на відстані 44,01 м (до точки 4);

- з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 11,40 м (до точки 5);

- з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 44,00 м (до точки 6);

- з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 11,41 м до первісної точки відліку (до точки 3). (див. Висновок № 061/2018 від 30.05.2018 р. Графічне відображення, малюнок №1, зазначено червоним кольором).

Площа земельної ділянки, на яку визнається право власності за ОСОБА_2 становить - 501,5 кв.м., що відповідає площі, належної відповідно до ідеальної частки.

Вхід (в`їзд) на територію земельної ділянки організувати з боку АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки ВАЗ модель 2107, тип - легковий седан, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на побутове майно: пилосос вартістю 459,70 грн., фарборозпилювач - 798 грн., рівень лазерний - 1578 грн., пилка монтажна - 1733,45 грн., перфоратор - 3508,40 грн., шуруповерт - 1337, алмазний диск, гладилка, шпатель - 570,50 грн., помпа - 22430 грн., приціл оптичний - 6025 грн., електролобзик - 1289 грн. на загальну суму 39729,05 (тридцять дев`ять тисяч сімсот двадцять дев`ять грн. 05 коп.) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 грошову компенсацію за майно, що є спільним майном подружжя, в розмірі 29865 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот шістдесят п`ять) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 витрати на правову допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

В іншій частині як основного так і зустрічного позовів відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати частково рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2018 року в частині відмови розподілу спільного майна подружжя на суму 219136 грн.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.10.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя та ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.10.2018 року призначено розгляд вищевказаної цивільної справи у приміщенні апеляційного суду Одеської області.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Цюра Т.В. - головуючий суддя, судді - Гірняк Л.А., Сегеди С.М., що є підставою для прийняття справи до провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.01.2019 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2018 року, яку було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду на 16.05.2019 року о 12год.30хв.

До суду апеляційної інстанції з`явилися всі учасники справи, а саме позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2018 року ОСОБА_1 оскаржує лише в частині відмови в розподілі спільного майна подружжя на суму 219136 грн.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи вимоги ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині його оскарження.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду в частині його оскарження зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що з 17.09.2004 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 27.07.2017 року, яке набрало законної сили 07.08.2017 року (а.с.4, 21).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка хворіє на дитячий церебральний параліч та ряд інших захворювань (а.с.34, 35 - 39)

Під час перебування у шлюбі сторонами було придбано земельну ділянку, площею 0,100 га (в тому числі за земельними угіддями рілля - 0,1003 га), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 06.06.2013 року, що укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Заботкіною Т.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1338, а також 28.11.2008 року легковий автомобіль, седан ВАЗ 2107, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с. 5 - 8, 12).

Також сторонами було придбано інше побутове майно: пилосос вартістю 459,70 грн., фарборозпилювач - 798 грн., рівень лазерний - 1578 грн., пилка монтажна - 1733,45 грн., перфоратор - 3508,40 грн., шуруповерт - 1337 грн., алмазний диск, гладилка, шпатель - 570,50 грн., помпа - 22430 грн., приціл оптичний - 6025 грн., електролобзик - 1289 грн. на загальну суму 39729,05 грн.

Ухвалюючи рішення в частині відмови в розподілі спільно нажитого майна на суму 219136 грн., районний суд виходив з того, що позивачем в уточненнях до позову перераховане майно на загальну суму 258805 грн., разом з тим, доказів наявності цього майна, як такого, що є спільно придбаним майном подружжя, позивач не надав, а акт опису цього майна, доданий до уточнення (а.с. 73) та фото різних предметів (а.с. 74 - 92) не є доказами придбання цього майна, тому суд не врахував це майно при поділі майна подружжя.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на таке.

Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1 ст. 61 СК України).

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Таким чином до складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб.

Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Так, у своїй заяві про збільшення позовних вимог (а.с. 70-92), ОСОБА_1 просив суд поділити спільне майно на загальну суму 258805 грн. На підтвердження цих вимог та доказів щодо наявності цього майна, ОСОБА_1 надав до суду - Акт опису майна від 05.10 2017 року (Том ІІ: а.с.73) та фото знімки цього майна (а.с. 74-92).

Згідно ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Частина 1 ст. 190 ЦК України встановлює, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Статтею 187 ЦК України передбачено, що складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню.

Аналізуючи наведені вище норми, можна дійти висновку, що спільне майно подружжя може бути фактично поділено (конкретне майно передано у власність кожному із членів подружжя) у тому випадку, якщо воно наявне в натурі, тобто має ознаки конкретно визначених речей.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України також визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Так, на підтвердження своїх доводів щодо наявності майна придбаного в період спільного проживання ОСОБА_1 посилається саме на Акт опису майна, який був підписаний свідками, які бували у їх сім`ї в квартирі та , на думку позивача, достовірно знали про придбання зазначених речей саме за спільні кошти та в інтересах сім`ї.

Проте, наявність лише Акту опису майна, на який посилається апелянт, як на підставу своїх доводів, не є належним та допустимим доказом, відповідно до вимог ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що доказів наявності цього майна, як такого, що є спільно придбаним майном подружжя, позивачем ОСОБА_1 не надано.

До суду апеляційної інстанції, як на підтвердження доводів апеляційної скарги щодо розподілу сумісно нажитого майна на суму 219136 грн., ОСОБА_1 додано акт приймання передачі телевізора « Філіпс» вартістю 34999грн. та фіскальний чек на придбання холодильника « Індезіт» вартістю 2599 грн., які жодним чином не доводять того, що ці речі являються спільнопридбаним майном подружжя. Крім того, з пояснень ОСОБА_2 вбачається, що , будучи подружжям вони весь час проживали з її матір`ю в її квартирі, де, окрім них , ще мешкала сім`я її брата, що не заперечувалось апелянтом та підтверджується довідкою про склад сім`ї ( а.с.39 т.2). В даній квартирі дійсно наявний телевізор та холодильник, який належить її матері та якими користувались усі мешканці квартири.

Пояснення апелянта, що саме ці речі стояли у їх окремій кімнаті, яка знаходилась на горищі будинку, спростовуються актом КП ЖКС « Фонтанський», згідно якого за адресою: АДРЕСА_2 відсутні прибудови на горищі та відсутній вихід на горище.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд вирішив спір між сторонами відповідно до принципу змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, відтак має бути залишеним без змін.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27.05.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда