Справа № 2-72/10
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

04.03.2019 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого по справі судді Муругова В.В., за участі секретаря Рижньової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Баштанського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області,

ВСТАНОВИВ:

До Баштанського районного суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Баштанського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. В тексті скарги заявник вказав, що рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області по справі № 2-72/10 з нього стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 3119,37 грн. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист № 2-72/10, який було направлено для виконання до Баштанського РВ ДВС. Постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 24349066 від 09.02.2011 року було накладено арешт на нерухоме майно скаржника (реєстраційний номер обтяження 10821838). В подальшому постановою державного виконавця виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Заборгованість скаржника перед банком була погашена повністю, однак арешт його майна скасований не був, що позбавляє його права розпоряджатися належним йому майном. При зверненні скаржника до Баштанського РВ ДВС з приводу скасування арешту його нерухомого майна ним було отримано усну відповідь про неможливість скасувати арешт майна через відсутність матеріалів виконавчого провадження, які були знищені.

У зв'язку з цим, скаржник просив зобов'язати Баштанський РВ ДВС скасувати арешт належного йому нерухомого майна.

В судове засідання скаржник не з'явився, від нього надійшла заява про підтримання поданої скарги та проведення розгляду справи у його відсутність.

Баштанський РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області не забезпечив явку до суду свого представника, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. До суду не надходило клопотань про відкладення розгляду скарги.

АТ КБ «ПриватБанк» не забезпечив явку до суду свого представника, про розгляд справи повідомлявся належним чином. До суду не надходило заперечень проти скарги та клопотань про відкладення розгляду скарги.

Дослідивши наявні у справі матеріали (Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 08.11.2018 року; світлокопію довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 27.11.2018 року; світлокопію заяви ОСОБА_1 від 10.12.2018 року; світлокопію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення; цивільну справу № 2-72/2010; повідомлення Баштанського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області від 07.02.2019 року №964), суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги та необхідність її задоволення.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до п. 6 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Таким чином, при розгляді вказаної скарги для визначення правомірності дій державного виконавця слід керуватися нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, положення якого діяли на момент винесення постанови державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачеві.

Відповідно до положень чч. 2 та 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (в редакції на час існування спірних правовідносин) Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред'явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.

В судовому засіданні встановлено, рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 18.02.2010 року по цивільній справі № 2-72/2010 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 3119,37 грн. Вказане рішення набрало законної сили та 21.09.2010 року видано Баштанським районним судом видано виконавчий лист № 2-72/10 для його примусового виконання, який було пред'явлено для виконання до Баштанського відділу ДВС. 09.02.2011 року державним виконавцем винесено постанову ВП № 24349066 про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа, якою також було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 25.02.2011 року державним виконавцем винесено постанову ВП № 24349066 про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», в пункті 2 резолютивної частини якої виконавцем прийнято рішення припинити чинність арешту майна боржника ОСОБА_1 та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

Проте фактично відомості в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про скасування арешту внесені не були та за повідомленням Баштанського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області від 07.02.2019 року №964 виконавче провадження знищене у 2016 році і виконавець не може здійснити будь-які дії у знищеному виконавчому провадженні, отже боржник не має змоги отримати копії постанов для пред'явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.

Судом також встановлено, що станом на час звернення зі скаргою до суду у боржника відсутня будь-яка заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк».

При цьому, наявність у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомостей про арешт нерухомого майна, що належить ОСОБА_1, позбавляє права останнього на вільне розпорядження своїм майном, що вказує на необхідність скасування арешту, оскільки фактичні та правові підстави для такого арешту відпали і спору про право щодо цього немає.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення скарги ОСОБА_1 шляхом скасування арешту, накладеного на майно заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 260, 447, 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скасувати арешт нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований АДРЕСА_1, що зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 10821838 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №24349066 від 09.02.2011 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: