Справа №521/3357/19
Провадження №2/521/2268/19
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

26 лютого 2019 року місто Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси - Плавич І.В ., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя, визнання майна особистою приватною власністю, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці позивача - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Через канцелярію суду в порядку ст. 14, п. 15 розділу ХІІІ ЦПК України надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя, визнання майна особистою приватною власністю, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці позивача - ОСОБА_3 .

Як встановлює ст. 13 ч.1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи зі змісту даної норми, звернення особи до суду повинне відповідати певним вимогам, що регламентуються процесуальним законом, зокрема, ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Однак, дослідивши відповідні матеріали, суд виявив, що дана заява подана без додержання певних вимог закону, а саме: не сплачено судовий збір у належному розмірі.

Позивачем заявлено наступні майнові вимоги:

1) Визнати наступне майно, придбане у період шлюбу між гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та гр. ОСОБА_4 (РКОПП НОМЕР_2 ), а саме:

- земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,120 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 25 квітня 2005 року, зареєстрована на гр. ОСОБА_5 ;

- об`єкт незавершеного будівництва - жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , площею 150 кв.м.;

- автомобіль марки TOYOTA VENZA, держномер НОМЕР_5 , сірого кольору, 2013 року випуску, номер шасі № НОМЕР_6 , що зареєстрований 19.08.2017 року за гр. ОСОБА_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , спільною сумісною власністю.

2) Визнати за гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право особистої приватної власності на житлову квартиру, що розташована за адресою:

АДРЕСА_5 ) Визнати за гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право особистої приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3 , площею 0,120га, за адресою: АДРЕСА_6 з виплатою грошової компенсації гр. ОСОБА_2 вартості 1/2 частки земельної ділянки у розмірі 67 454,00 грн.

4) Визнати за гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право особистої приватної власності на об'єкг незавершеного будівництва садового будинку за адресою: АДРЕСА_7 , площею 150 кв.м., з виплатою гр. ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ) грошової компенсації за 1/2 частку вартості садового будинку у розмірі 135 000,00 гривень.

5) Визнати за гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право особистої приватної власності на автомобіль марки TOYOTA VENZA, державний номер НОМЕР_7 , сірого кольору, номер НОМЕР_6 , 2013 року випуску.

Позивачем визначену ціну позову у розмірі 1 664 169, 00 гривень.

Судом звернуто увагу на клопотання позивача, у якому сторона просить суд відстрочити сплату судового збору, посилаючись на те, що на її утриманні знаходяться неповнолітня дитина - ОСОБА_7 , 2006 року народження , батьки похилого віку, колишній чоловік аліментів не сплачує, позивач знаходиться у скрутному матеріальному становищі.

Відповідно до ст. 8 ч.ч. 1,2 Закону України «Про судовий збір» , враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження зазначених у клопотанні обставин.

З огляду на вищевказане, суд доходить висновку про відмову в задоволенні клопотання позивача про відстрочення від сплати судового збору.

Як вбачається із ст. 4 ч. 2 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, фізичною особою або фізичною особою - підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру, яка подана: юридичною особою або фізичною особою - підприємцем - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, за подачу даної заяви необхідна сума судового збору до сплати складає: 9 605,00 гривень.

Відтак, суддя зазначає, що за подачу даного позову сплаті від позивача підлягає: 9 605,00 гривень, що визначений Законом України «Про судовий збір».

Як встановлює ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ст. 19 ч. 1 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з п. 22 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» (Заява №23436/03), Суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. Golder v. the United Kingdom, рішення від 21 лютого 1975 року, серія А, №18, с.18, параграф 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. v. France рішення від 29 липня 1998 року, Reports of Judgment and Decisions 1998-V, с.1867, параграф 37).

Водночас, за змістом п.п. 59, 60 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» (Заява №28249/95), Суд ще раз нагадує, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду (див. пункт 54 вище і, особливо, вищезазначене рішення, там само, пункт 61 і далі у справі «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства»). Більше того, Суд вважає, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (див., mutatis mutandis, рішення суду у справі «Ейрі проти Ірландії», цитоване вище, там само, п. 25-26). Відповідно Суд постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Як встановлює ст. 185 ч.ч.1,2 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

На підставі викладеного, суддя вбачає, що дана заява підлягає залишенню без руху із наданням позивачеві строку для усунення наведених недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258, 259, 260, п.п. 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя, визнання майна особистою приватною власністю, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці позивача - ОСОБА_3 , - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків впродовж десяти днів з дня вручення копії ухвали суду.

Роз`яснити позивачеві, що у разі, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала суду оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: І.В. Плавич