КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 752/23356/17

провадження № 22-ц/824/6262/2019

16 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Дуці В.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 , Шевченківський районний у місті Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Полтавській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шевченківського районного у місті Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про визнання батьківства та зобов`язання внести зміни в актовий запис про народження дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року у складі судді Шевченко Т. М.,

встановив:

10.11.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з червня 2011 року вона проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року, мали спільне господарство та бюджет.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у неї народилася дочка ОСОБА_4

В свідоцтві про її народження батьком дитини зазначено ОСОБА_5 , відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

ОСОБА_3 також мав сина - відповідача ОСОБА_2

ОСОБА_2 та вона в інтересах своєї малолітньої дитини ОСОБА_4 подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця.

Факт проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у вказаний вище період можуть підтвердити його рідні сестри ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та брат ОСОБА_8

Крім того, факт того, що ОСОБА_9 є дочкою ОСОБА_3 , може бути підтверджено судовою генетичною експертизою, клопотання про призначення якої буде подано додатково.

Оскільки син померлого ОСОБА_2 не визнає факт батьківства ОСОБА_3 по відношенню до її доньки, з яким існує спір щодо спадщини, просила позов задовольнити. Визнати батьківство ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зобов`язати Шевченківський районний у місті Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області внести зміни в актовий запис від 01 березня 2017 року за № 235 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме в графі «відомості про батька» вказати батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та в графі «прізвище» вказати прізвище батька - ОСОБА_10 .

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року позов задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Голосіївського районного суду місті Києва від 21 січня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що померлий ОСОБА_3 внаслідок травми взагалі не міг мати дітей.

Висновок генотипоскопічного дослідження від 07.12.2017 № 15849 ТОВ «МАМА ПАПА», підписаний директором ОСОБА_11 та спеціалістом генетиком ОСОБА_12 , було зроблено на замовлення ОСОБА_7 , яка не є стороною у даній справі.

Вважає вказане дослідження неналежним та недопустимим доказом у справі.

Зазначив, що генотипоскопічне дослідження для суду відноситься до виду судово-медичних експертиз та відповідно повинно проводитися виключно державними спеціалізованими установами.

Надане дослідження проведено між дитиною позивача та ОСОБА_7 , проте в справі відсутні будь-які докази, що ОСОБА_7 є кровною сестрою ОСОБА_3

Виходячи із висновку, що свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 є рідні сестра-брат, можливо припустити, що батьком дитини може бути і ОСОБА_8 , а не померлий ОСОБА_3

Допитані в судовому засіданні свідки пояснили, що ОСОБА_3 постійно проживав у м. Українка Київської області. Позивач постійно поживала у м. Полтава, де навчалася на денному відділенні і приїжджала до ОСОБА_3 в Українку. Стосовно близьких стосунків між позивачем і ОСОБА_3 останнім нічого не відомо.

Акт обстеження умов проживання від 03.12.2018 року було подано на стадії розгляду справи по суті і позивач не надала доказів, які б свідчили , що вона не могла його подати в установлені ЦПК строки. Крім цього, акт містить розбіжності в номері будинку, складений вже після смерті ОСОБА_3

Згідно довідки виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області від 02.03.2017 № 33 та листа № 1384/0/3-17 від 29.05.2017 р., померлий ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований у жилому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , інших зареєстрованих осіб в даному будинку не має.

Вважає, що єдиним можливим доказом у справі могла бути генетична експертиза між померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак позивач відмовилася від проведення такої експертизи.

Також вважає, що судом неправильно розподілено судові витрати по справі.

Платником за виготовлення експертного висновку є ОСОБА_7 , яка не є стороною у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу Шевченківський районний у місті Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги у зв`язку з недоведеністю їх вини.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначила, що формування висновку генотипоскопічного дослідження від 07.12.2017 №15849 здійснила ОСОБА_13., яка має освіту за спеціальністю "Генетика" та кваліфікацію біолог-гінетик, захистила дипломну роботу на відповідну тему, має більш ніж 8 річний термін роботи в Головному бюро судово-медичної експертизи МОЗ України. ТОВ "МАМА ПАПА" має ліцензію МОЗ України та акредитації згідно стандартам ІSO - AAВВ. Висновок генотопоскопічного дослдження відповідачем не спростовано. Останній не скористався своїм правом заявити клопотання про призначення судової генетичної експертизи.

Також зазначила, що допитані в судовому засіданні в якості свідків тітка та дядько дитини підтвердили, що вони є рідними сестрами та братом ОСОБА_3 При цьому останній проживав з позивачем однією сім`єю, він визнавав ОСОБА_1 дружиною та знав, що скоро вона має народити дитину. Також до суду був наданий акт обстеження умов проживання про встановлення факту того, що ОСОБА_1 , 1974 року народження, та ОСОБА_3 1969 року народження , проживали з 2012 по 2016 роки за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Мельник Б.В. просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Бевз В. В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 Місце смерті: Київська область Обухівський район місто Українка, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все належне йому майно, та за заявою сина померлого ОСОБА_2 від 04.04.2017 року було заведено спадкову справу (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Полтава Полтавської області народилася ОСОБА_14 , матір`ю якої є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим (повторно) 02 червня 2017 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. У свідоцтві про народження батьками дитини вказані: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно витягу від 01 березня 2017 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України батьком дитини вказаний ОСОБА_5 (а. с.8).

23 травня 2017 року з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах своєї малолітньої дитини звернулася ОСОБА_4 (а.с.12).

Задовольняючи позовні вимоги, визнаючи батьківство ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та зобов`язуючи внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , де в графі « відомості про батька» вказати батьком ОСОБА_3 , в графі " прізвище" вказати прізвище батька - ОСОБА_10 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано переконливі докази, які засвідчують походження дитини від ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , які відповідачем не спростовані.

При цьому суд першої інстанції взяв до уваги висновок генотипоскопічного дослідження № 15849 від 07.12.2017 р., складений медико-генетичним центром «МАМА-ПАПА», згідно якого імовірність того, що учасник « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 » і учасник « ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 » являються біологічними родичами (на рівні тітка - племінниця), по результатах проведеного дослідження, складає 99,8%, а також покази допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є рідними сестрою та братом померлого ОСОБА_3 , які підтвердили перебування ОСОБА_1 та його брата ОСОБА_3 у близьких стосунках в період, зазначений в позовній заяві.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції неможливо.

Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статі 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України 2004 року рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України 2004 року, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Як вбачається з наданої суду відповіді виконавчого комітету Української міської ради на лист №442/02 від 04.04.2017, у жилому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , станом на 25.12.2016 р. був зареєстрований ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 і знятий з реєстраційного обліку 05.01.2017 р. Інших зареєстрованих осіб в даному будинку немає (а.с.31).

Аналогічного змісту інформація міститься в довідці виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області від 02.03.2017 р. (а. с. 32).

Судом встановлено, що місцем проживання ОСОБА_1 та її малолітньої доньки є місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Як пояснила представник позивача в судовому засіданні, позивач ОСОБА_2 проживала періодично то в м. Полтава, то в м. Українка, навчалася заочно у вищому навчальному закладі в м. Харкові. З ОСОБА_3 зустрічалась у вихідні та святкові дні в м. Українці, а коли у останнього не було роботи - він приїжджав до неї в м. Полтаву. Зазначила, що позивач в період вагітності перебувала на обліку у лікаря в м. Полтаві. На час смерті ОСОБА_3 вона поживала також в м. Полтаві та обставини, за яких було виявлено тіло ОСОБА_3 в будинку за місце його проживання в м. Українка, їй не відомі. Свідоцтво про смерть ОСОБА_3 отримала його сестра ОСОБА_7

В обґрунтування позовних вимог позивачем було надано висновок генотипоскопічного дослідження № 15849 від 07.12.2017 р., складений медико-генетичним центром «МАМА-ПАПА» (а.с. 59-79).

Як вбачається зі змісту вказаного дослідження, 11.11.2017 р. до медико-генетичного центру звернулася ОСОБА_7 щодо організації проведення генотипоскопічного дослідження.

Об`єкти на генотипоскопічне дослідження було взято за декількома адресами: у дитини та матері - в приміщенні медичного центру "Доктора Роєнко" м. Полтава, вул. Європейська, 9а, лікарем-педіатром, з ідентифікацією осіб учасників дослідження, та поміщено у паперові конверти; у передбачуваної тітки по батьку - в приміщенні медико-генетичного центру "МАМА-ПАПА" м. Київ, вул. Льва Толстого, 21 медичною сестрою, з ідентифікацією особи учасника дослідження, та поміщено у паперовий конверт (а.с.61).

Відповідно до висновку вказаного дослідження, імовірність того, що учасник « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 1959 року народження» і учасник « ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 » являються біологічними родичами (на рівні тітка - племінниця), по результатах проведеного дослідження, складає 99,8%.

Відповідно положень ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вказаний висновок генотипоскопічного дослідження не може бути визнано належним доказом на підтвердження факту походження дитини ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Та обставина, що ОСОБА_7 є біологічним родичем дитини позивача, не є беззаперечним доказом того, що батьком дитини був саме ОСОБА_3 , а не інша особа.

Судом встановлено, що крім сестри ОСОБА_7 , ОСОБА_3 також мав рідного брата ОСОБА_8

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження обґрунтованості свого позову не було заявлено клопотання про призначення у справі судової-генетичної експертизи в порядку ст. 104 ЦПК України, у той час, як тягар доведення походження дитини від померлого покладається саме на неї, а не на відповідача.

Як пояснила представник позивача, остання за своїм матеріальним становищем позбавлена можливості нести витрати на проведення такого виду експертизи.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що позивач та її брат ОСОБА_3 з 2011 року жили разом як сім`я. Вона їздила до них в Українку, а вони до неї в м. Київ та до її дочки в м. Мукачево. ОСОБА_3 та позивач збиралися зареєструвати шлюб, проте у брата, крім штампу в паспорті, не було документа про розірвання шлюбу з першою дружиною, що і стало перешкодою в реєстрації шлюбу. Разом з тим пояснила, що позивач робила і вчилася в іншому місті, до народження дитини не хотіла переїжджати до ОСОБА_3 в м. Українку, вони часто їздили один до одного.

Свідок ОСОБА_15 , сестра ОСОБА_3 , дала аналогічного змісту покази. Також пояснила, що брат та позивач збиралися разом жити, як народиться дитина. До народження дитини він перебував у депресії та вчинив самогубство. З позивачем брат познайомився в мережі Інтернет.

Свідок ОСОБА_8 , брат ОСОБА_3 , пояснив, що бачився з останнім та позивачем 1-2 рази на рік. Позивач вчилася, з ним постійно не проживала. У вересні при зустрічі з братом останній був заклопотаний, сказав, що у нього буде дитина. На час смерті позивач з ним не проживала.

Оцінюючи покази даних свідків, колегія суддів дійшла висновку, що останні не містять фактичних даних як про спільне проживання позивача та ОСОБА_3 , періоди такого проживання, ведення ними спільного господарства до народження дитини, придбання майна в інтересах сім`ї, проведення спільних витрат, наявності спільного бюджету, так і даних про походження дитини позивача саме від ОСОБА_3

Акт обстеження умов проживання від 03 грудня 2018 року, складений комісією у складі депутата Овчаренко В. О., сусідів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 вже після смерті ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_18 , ОСОБА_3 жили за адресою: АДРЕСА_1 , з 2012 по 2016 р., враховуючи, що місцем проживання ОСОБА_3 була адреса: АДРЕСА_1 , також не може бути достатнім доказом на підтвердження факту походження дитини від ОСОБА_3 (а.с.109).

Жодної фотокартки з зображенням позивача та ОСОБА_3 , обмінної карти пологового будинку, яка повинна містити інформацію щодо лабораторних досліджень батька дитини, результати його обстеження на туберкульоз (ФЛГ) тощо матеріали справи не містять.

Надані позивачем докази не є достатніми, оскільки у своїй сукупності не дають змоги дійти висновку про походження дитини саме від ОСОБА_3

Суд першої інстанції вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про доведеність заявлених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повно з`ясував фактичні обставини справи, не надав належну оцінку наявним у справі доказам, його висновки не відповідають обставинам справи та наданим сторонами доказам, судом неправильно застосовано норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року скасувати.

Постановити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шевченківського районного у місті Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про визнання батьківства та зобов`язання внести зміни в актовий запис про народження дитини відмовити.

Постанова набирає законної сили з для її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 травня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т.А. Семенюк