ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року м. Чернівці

Справа №717/1074/14

Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

секретар Андрушків С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Верстюка Б.А. про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, зацікавлена особа ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2019 року, (головуючий у 1-й інстанції Телешман О.В.),

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року начальник Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Верстюк Б.А. звернувся до суду з поданням про визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у майні, яким він володіє спільно з ОСОБА_3

Свої вимоги обґрунтовував тим, що на виконанні у Кельменецькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області перебуває зведене виконавче провадження №50701551 з виконання виконавчих листів №717/1074/14-ц, №717/1074/14-ц, №278/1871/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь стягувачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 грошових коштів на загальну суму 532606 грн 09 коп. Рішення судів боржником не виконані.

З 14 травня 1992 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить Ѕ частка комплексу нежитлових будівель та споруд по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна

_______________________________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/529/19 Категорія

15464061, яке зареєстроване за дружиною боржника ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу ВММ №1718 від 29 грудня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Кельменецького районного нотаріального округу Матеїк О.Г.

Оскільки майно придбане за час шлюбу подружжя, воно належить боржнику на праві спільної сумісної власності.

Просив визначити, що ОСОБА_2 належить 1/2 частка в комплексі нежитлових будівель АДРЕСА_1 , яким боржник володіє спільно з ОСОБА_7

Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2019 року подання задоволено.

На вказану ухвалу ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні подання, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що сам по собі факт придбання зазначеного в поданні майна у період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності, а державним виконавцем не надано належних доказів на підтвердження майнової участі боржника у придбанні спірного майна.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга

підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду боржником не виконано та з урахуванням значної суми заборгованості за наявності доказів, які свідчать про належність спірного майна на праві спільної сумісної власності боржнику, існують правові підстави для визначення частки майна боржника у вказаному майні для його подальшої реалізації.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Кельменецькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області перебувають:

1) ВП № 45527735 з виконання виконавчого листа №717/1074/14-ц, виданого 24 жовтня 2014 Кельменецьким районним судом Чернівецької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 38577 грн 08 коп. заборгованості по сплаті за автомобіль, 1677 грн 31 коп. - три проценти річних від простроченої суми, витрат зі сплати судового збору в розмірі 402 грн 54 коп., 3817 грн 09 коп. - витрати на правову допомогу адвоката;

2) ВП № 48950852 з виконання виконавчого листа №717/1074/14-ц, виданого 24 жовтня 2014 Кельменецьким районним судом Чернівецької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 698 грн 18 коп. - три проценти річних від простроченої суми, 243 грн 60 коп. - витрат зі сплати судового збору та 4500 грн - витрати за надання адвокатських послуг;

3) ВП № 56388014 з виконання виконавчого листа № 78/1871/17, виданого 21 грудня 2017 Житомирським районним судом Житомирської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 475716 грн 13 коп. - вартість відновлювального ремонту, пошкодженого в ДТП транспортного засобу, 1700 грн витрат, пов`язаних з оплатою проведення незалежної оцінки по визначенню вартості матеріального збитку, 5000 грн судових витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги та 4774 грн 16 коп. витрат зі сплати судового збору.

Також установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_8 з 14 травня 1992 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що вбачається з листа Кельменецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області №15.7-04-30/1424 від 28 липня 2018 року.

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав від 28 грудня 2018 року за ОСОБА_9 зареєстровано право власності на нерухоме майно, комплекс нежитлових будівель та споруд по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна - 15464061, на підставі договору купівлі - продажу ВММ №1718 від 29 грудня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Кельменецького районного нотаріального округу Матеїк О.Г.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця (ч.ч. 5, 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1 ст. 443 Цивільного процесуального кодексу України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24травня 2017 року № 6-843цс17.

Частиною першою статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З урахуванням вказаних положень закону комплекс нежитлових будівель по АДРЕСА_1 є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , оскільки дане нерухоме майно придбано під час шлюбу.

Доводи апеляційної скарги про те, що державним виконавцем не надано доказів на підтвердження майнової участі боржника у придбанні спірного майна є безпідставними, оскільки законом встановлено презумпцію спільності майна подружжя, а тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Крім того, спростування презумпції спільності майна може мати місце лише при вирішенні спору про поділ майна подружжя, а не під час визначення частки майна боржника у майні в процесі виконання судового рішення.

Визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення моральної шкоди.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Отже, визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не є зверненням стягнення на це майно і не встановлює його черговість, яка остаточно визначається виконавцем.

За таких обставин державний виконавець надав належні, достовірні та допустимі докази на підтвердження наявності у ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності нерухомого майна, комплексу нежитлових будівель по АДРЕСА_1 , яким він володіє спільно з ОСОБА_11 та правильно виходив із засад рівності часток.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, оскільки є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 травня 2019 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: Н.К. Височанська

І.М. Литвинюк