Справа № 615/947/18
Провадження № 2/615/91/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У КРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Товстолужського О.В.,

при секретареві Неділько І.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчук Сергій Васильович про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним,

в с т а н о в и в:

22 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним.

Після уточнень в позові зазначено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 22.07.1988 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача. За життя їй належав будинок, житловою площею 35,4 кв.м., загальною площею 70,9 кв.м., разом із господарськими будівлями та спорудами. На момент смерті ОСОБА_4 , позивач проживав та був зареєстрований з 01.12.2004 року разом із нею у вказаному будинку. 18.06.2018 року, позивач подав приватному нотаріусу Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчуку С.В. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріусом була надана відповідь в якій зазначено, що спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 прийняв ОСОБА_2 і за ним було зареєстроване право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а інші спадкоємці спадщину не прийняли.

Також в позові зазначено, що оскільки позивач на момент смерті проживав разом із матір`ю то ним була фактично прийнята спадщина після її смерті. Отже, свідоцтво про право на спадщину видане ОСОБА_2 повинне бути визнане недійсним, оскільки відповідач не мав права спадкувати усе спадкове майно, що належало померлій ОСОБА_4 .

Позивач вимагає визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом ВТА №377670, реєстровий №1246 від 05.12.2012 року видане приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області на ім`я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що вважає себе таким, що прийняв спадщину, на час її відкриття був зареєстрований з матір`ю в одному помешканні.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову та пояснив, що ОСОБА_1 не тільки не проживав разом із ним і матір`ю на момент її смерті, але й не був зареєстрованим.

За твердженням відповідача, ОСОБА_1 було знято з реєстрації в 2008 році за ініціативою його матері ОСОБА_4 про що, були зроблені відповідні відмітки в погосподарській книзі на будинок та ймовірно в паспорті позивача. Погосподарська книга з відомостями про те, що позивач був знятий з реєстрації, була надана самим Лебединським нотаріусу під час оформлення спадщини. Що стосується паспорту позивача зі штампом про реєстрацію, відповідач повідомив, що ОСОБА_1 умисно замінив паспорт шляхом штучної втрати старого паспорту зі штампом про зняття із реєстрації.

Представник відповідача також заперечила проти задоволення позову, підтримала пояснення ОСОБА_2 та зауважила, що з часу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом минуло 6 років. Позивачеві з 2014 року було відомо про оформлення ОСОБА_2 однієї цілої частки будинку після смерті ОСОБА_4 , про що свідчить наявність у ОСОБА_1 правовстановлюючого документа на будинок. Відтак, представник відповідача вважає, що позивач пропустив трирічний строк позовної давності.

Приватний нотаріус Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчук С.В. в судовому засіданні був відсутній проте надав до суду письмові пояснення в яких зазначив, що відповідно до поданої чоловіком ОСОБА_4 , заяви про прийняття спадщини, ним 27 серпня 2012 року заведена спадкова справа №9/2012 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 . До складу спадкового майна входив житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В поданій заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину чоловік ОСОБА_4 заявляв, що крім нього, спадкоємцями по закону є діти померлої: ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , які спадщину не прийняли. Ця обставина підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Валківської міської ради від 20 липня 2012 року за №1133. Відповідно до поданої заяви та наявних у спадковій справі документів, нотаріусом було видане ОСОБА_2 05.12.2012 року за реєстровим №1133 свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначене майно. На думку нотаріуса, підстав визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, згідно ст. 1301 ЦК України, не має, так як ОСОБА_2 також є спадкоємцем ОСОБА_4 (мав право на спадкування) і він спадщину прийняв. Але в зв`язку з документами, наданими нотаріусу, йому видана спадщина на все спадкове майно, а не на його частку. Згідно з ч. 2 ст. 1300 ЦК України на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину і в цьому випадку нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус також прохав проводити розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 265 ЦПК України, рішення має містити зазначення процесуальних дій у справі.

22 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчук Сергій Васильович про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію. Справа розподілена в провадження судді Логвінова А.О.

Ухвалою судді від 05 вересня 2018 року відкрите провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Зазначеною ухвалою задоволене клопотання позивача про витребування у приватного нотаріуса Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчуку С.В. копію спадкової справи №9/2012 від 27.08.2012 року, заведеної після смерті ОСОБА_4 (а.с.20-21).

На виконання ухвали 05 жовтня 2018 року до суду надійшла копія спадкової справи 9/2012 (а.с.33-63).

29 жовтня 2018 року позивачем подана до суду заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач вимагає лише визнати свідоцтво про право на спадщину недійсним. Уточнені вимоги прийняті до розгляду (а.с.83-90).

Ухвалою суду від 31.10.2018 року, підготовче провадження в зазначеній справі закрито та призначено до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження (а.с.108-109).

23 січня 2019 року ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі (а.с.165-166).

Відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя від 14.03.2019 року, суддя Валківського районного суду Харківської області Логвінов А.О. відбув у відрядження строком на 1 рік.

Цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчук Сергій Васильович про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, розподілена судді Товстолужському О.В.(а.с.232).

Частиною 12 статті 33 ЦПК України передбачено, що у разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Ухвалою судді Товстолужського О.В. від 03.04.2019 року зазначена цивільна справа була прийнята до свого провадження та призначена до розгляду по суті (а.с.233).

Для дотримання прав сторін у справі, передбачених статтями 43 і 189 ЦПК України, до початку дослідження доказів, учасникам справи була надана можливість заявити клопотання. У звя`язку із чим, представник відповідача заявила клопотання про виклик свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11

Ухвалою суду від 14 травня 2019 року в задоволенні зазначеного клопотання відмовлено.

Суд, вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 30.05.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Валківського районного управління юстиції Харківської області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7)

Судом досліджені копії матеріалів спадкової справи №9/2012, яка була заведена 27 серпня 2012 року приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчуком Сергієм Васильовичем після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Підставою для заведення спадкової справи стала заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини від 27 серпня 2012 року (а.с.37).

Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 виданого 22.06.1988 року відділом РАЦС Валківського районного виконавчого комітету Харківської області, підтверджується та обставина, що ОСОБА_2 , як чоловік спадкодавця є спадкоємцем першої черги (а.с.49).

Згідно свідоцтва про народження виданого повторно 13.06.2018 року виконавчим комітетом Благодатненської сільської ради Валківського району Харківської області, матір`ю ОСОБА_1 є ОСОБА_4 (а.с.14).

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, ОСОБА_1 також є спадкоємцем першої черги.

Спадковим майном, відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №36093419 від 02.11.2012 року, є будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.44).

05 ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.45).

Заява містить, внесені нотаріусом відомості, про те, що місце відкриття спадщини перевірено за довідкою виданою виконавчим комітетом Валківської міської ради Харківської області 20.07.2012 року за №1133.

Згідно письмових пояснень третьої особи приватного нотаріуса Левчука С.В., та обставина, що інші спадкоємці, окрім ОСОБА_2 , спадщину не прийняли, встановлено цією ж довідкою та відсутністю заяв з боку дітей про прийняття спадщини.

Будь-яких відомостей про дослідження нотаріусом інших документів, аніж тих, що знаходяться в спадковій справі, третьою особою не надано.

Таким чином, спростовуються твердження сторони відповідача про те, що при звернення із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину нотаріусу була надана погосподарська книга з відміткою про зняття ОСОБА_1 з реєстрації.

В судовому засіданні досліджений зміст довідки на яку посилається відповідач та третя особа, як на доказ тієї обставини, що позивач у передбачений законом спосіб спадщину не прийняв (а.с.39).

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про нотаріат» (в редакції від 19.11.2012 року, тобто в редакції яка діяла на час видачі свідоцтва про право на спадщину за законом), на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Як вбачається з ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» (в редакції від 19.11.2012 року), свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Згідно з ч. 1 ст. 68 зазначеного Закону, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Вчинення нотаріальних дій нотаріусами України регламентується відповідним Порядком (далі Порядок), який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №296/5.

Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом було видане 05.12.2012 року, нотаріус повинен був керуватись положенням Порядку в редакції від 18.06.2012 року.

Згідно з п.п. 1.2 п. 1 глави 10 розділу ІІ Порядку, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Відповідно до п.п. 1.12 п. 1 глави 10 розділу ІІ Порядку, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з п.п. 1.13 п. 1 глави 10 розділу ІІ Порядку, місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою житлово-експлуатаційної організації, довідкою правління житлово-будівельного кооперативу про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця; записом у будинковій книзі про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця, довідкою адресного бюро, довідкою райвійськкомату про те, що спадкодавець до призову на військову службу проживав за відповідною адресою. Місце відкриття спадщини не може підтверджуватись свідоцтвом про смерть.

Відповідно до п.п. 1.14 п. 1 глави 10 розділу ІІ Порядку, у разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили.

З аналізу вищезазначених норм витікає, що при прийнятті рішення про видачу спадкоємцю свідоцтва про право власності на спадщину, нотаріус повинен не тільки прийняти надані спадкоємцем документи, але й має активний обов`язок пересвідчитись самостійно у наявності відомостей про час та місце відкриття спадщини, визначити коло осіб, які можуть бути спадкоємцями, а також отримати дані про те, хто, у передбачений законом спосіб та термін, прийняв спадщину.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (в редакції на день відкриття спадщини).

Аналогічні положення зазначені в п.п. 3.21 п. 3 глави 10 розділу ІІ Порядку.

В порушення зазначених норм, при видачі свідоцтва про право на спадщину на одну цілу частину будинку після смерті ОСОБА_4 тільки чоловікові спадкодавця, нотаріус не здійснив активних дій з встановлення місця відкриття спадщини та встановлення осіб, що відповідно до статті 1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину.

Довідка №1133 видана ОСОБА_2 20.07.2012 року Валківською міською радою, не містить відомостей про місце відкриття спадщини та даних про осіб, які на час її відкриття проживали разом із спадкодавцем.

Місцем відкриття спадщини, відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця.

Надана нотаріусу довідка містить відомості про те, що станом на 20.07.2012 року, тобто вже після відкриття спадщини, ОСОБА_2 проживає один за адресою: АДРЕСА_1 . Власником будинку, як зазначено у довідці, була померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

Даних про те, чи був цей будинок останнім місцем проживання спадкодавця та хто на момент смерті з нею був зареєстрований, довідка не містить.

Маючи зі слів спадкоємця ОСОБА_2 відомості про наявність інших спадкоємців - дітей спадкодавця ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 року приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчуком Сергієм Васильовичем було видане свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВТА №377670, реєстровий №1246 на ім`я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на одну цілу частину житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.61).

Як вже зазначалось вище, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В судовому засіданні встановлена та обставина, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується фотокопією паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого на ім`я позивача, в якому міститься печатка компетентного органу про реєстрацію місця проживання за вказаною адресою з 01.12.2004 року (а.с.13).

Відомості про місце реєстрації позивача, також підтверджуються відповіддю компетентного органу - відділу адресно-довідкового роботи ГУ ДМС України в Харківській області від 22.10.2018 року, який надійшов до суду на його запит (а.с.78).

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечив, що він був відсутній за місцем реєстрації в день смерті матері, проте наполягав, що був зареєстрований та інколи бував за місцем мешкання та добросовісно вважав себе таким, що прийняв спадщину, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Суд вважає, що фізичне неперебування позивача на день смерті спадкодавця за місцем реєстрації не може свідчити про відсутність у позивача права на проживання за місцем своєї реєстрації.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання - внесення відомостей про місце проживання із зазначенням адреси одного житла особи до визначених цим Законом документів та до реєстраційного обліку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації фізичних осіб. Документи, до яких вносяться відомості про місце проживання є - паспорт громадянина України.

Таким чином, пояснення сторони відповідача про те, що ОСОБА_1 не був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на день відкриття спадщини спростовуються вищезазначеними доказами.

Отже, будь-які можливі пояснення свідків щодо відсутності ОСОБА_1 на день смерті за місцем мешкання спадкодавця (про допит яких було відмовлено ухвалою суду від 14.05.2019 року) не мають значення.

Водночас, твердження сторони відповідача про те, що ОСОБА_1 в 2008 році був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не підтверджено належними та об`єктивними доказами.

На підтвердження своєї позиції, стороною відповідача наданий акт від 22.01.2019 року, відповідно до змісту якого, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 фактично не проживали і не проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Обидва сини не приймали участі у веденні домашнього господарства і в ремонті будинку. Після смерті матері, сини до батька не з`являлись.

Зазначений акт суд не може прийняти як належний та допустимий доказ, оскільки спосіб у який він складений та форма, не дозволяють суду пересвідчитись у справжності його змісту.

Відомості викладені в ньому, не впливають на вирішення спору по суті.

Сторони в судовому засіданні дійшли згоди, що ОСОБА_4 мешкала за адресою: АДРЕСА_1 та останнє місце її проживання визначається за вказаною адресою.

Отже, місце відкриття спадщини є АДРЕСА_1 область АДРЕСА_1

За таких підстав, позивач, згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, оскільки на день смерті проживав зі спадкодавцем.

Отже, складання та видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_2 на одну цілу частку є такою, що не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (в редакції на час відкриття спадщини).

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду від 01 лютого 2018 року (справа №167/281/16-ц) висловлена правова позиція з якої витікає, що під час розгляду питання обґрунтованості вимог про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, суд має встановити чи мали місце порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб.

Суд не приймає до уваги твердження третьої особи про можливість внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом за заявою спадкоємців, оскільки позивач вибрав спосіб захисту своїх прав саме через звернення до суду із даним позовом, а відповідач не згодний із внесенням змін.

В судовому засіданні сторона відповідача наполягала на застосуванні строків позовної давності та прохала відмовити в задоволенні позову з цих підстав.

В обгрунтування позиції, представник відповідача пояснила, що позивачу було відомо про набуття ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування на одну цілу частку спадщини після смерті ОСОБА_4 з 2014 року.

На думку представника відповідача ця обставина підтверджується певними матеріалами кримінального провадження, згідно яких брат позивача ОСОБА_6 надав пояснення про те, що в 2014 році він особисто повідомив ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину на увесь будинок.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд не приймає відомості та копії з матеріалів кримінального провадження до уваги (а.с.160-162), як належні та допустимі докази, оскільки ОСОБА_6 є сином відповідача.

Натомість, єдиним об`єктивним доказом визначення часу, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав, суд вважає відповідь нотаріуса Левчука С.В., спрямовану позивачу 18.06.2018 року (а.с.15)

Отже, з цієї дати строк позовної давності не минув, а тому підстав для застосування наслідків пропуску позовної давності - не має.

Оскільки позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі, у відповідності до статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , третя особа: приватний нотаріус Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчук Сергій Васильович, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кімн. 5,6, задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом ВТА №377670, реєстровий №1246 від 05.12.2012 року видане приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області на ім`я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп.

Повний текст рішення складений 17 травня 2019 року.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Харківського апеляційного суду або через Валківський районний суд Харківської області.

Суддя О.В. Товстолужський