Справа № 442/2468/17 Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/811/105/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.В.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Гнатишака О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 квітня 2018 року в складі судді Нагріної О.Б. у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання транзакції від 29 січня 2015 року щодо переказу коштів нечинною, зобов`язання повернути кошти, скасування відсотків,-

встановила:

В березні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання транзакції від 29 січня 2015 року щодо переказу коштів нечинною, зобов`язання повернути кошти, скасування відсотків.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 07.01.2008 року між сторонами укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 5000,00грн.

29.01.2015 року позивач отримав СМС повідомлення про списання з його карткового рахунку 4620,66 грн. Цього ж дня звернувся на лінію клієнтської підтримки до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 3700 та повідомив, що жодних транзакцій не замовляв, просив зупинити проведення будь яких наступних транзакцій, відповідно банк заблокував картку.

На наступний день позивач особисто звернувся до відділення банку для подачі заяви про шахрайське списання коштів з його картки. Працівниця банку повідомила, що подавати заяву не треба, бо за телефоном клієнтської підтримки його заяву прийняли в роботу і банк обов`язково розбереться і поверне йому кошти. Додатково пояснила, що обов`язково треба виготовити нову картку, замість заблокованої, що і зробив. Позивач стверджує, що наполягав на тому, щоб банк не нараховував йому відсотки, штрафи та пеню, а також, що забороняє піднімати йому кредитний ліміт. Працівниця банку повідомила, що піднімати кредитний ліміт не будуть.

В подальшому позивач звернувся до Дрогобицького ВП НП У Львівській області із заявою про заволодіння шляхом обману його коштами, за якою розпочате кримінальне провадження за № 000187.

Після цього, позивач звернувся до відділення банку, щоб скласти заяву про заволодіння шляхом обману коштами, заборону піднімати кредитний ліміт та подати копії постанови про кримінальне провадження, довідку про внесення інформації до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 000187. Однак, банк відмовив у прийнятті вищезазначених документів.

Протягом двох років позивач постійно звертався до Банку, як по телефону клієнтської підтримки, так і у відділення з проханнями провести розслідування за даним фактом та прийняти від нього пояснення і відповідні документи, однак банк відмовлявся йти на діалог і, без його відома збільшував кредитну лінію та списував з карткового рахунку відсотки, штрафи та пеню.

З врахуванням наведеного, просив визнати нечинною трансакцію щодо переказу 29.01.2015 коштів у сумі 4620 гривень 66 копійок з кредитної картки Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», виданої на ім`я ОСОБА_1 та зобов`язати відповідача повернути такі кошти, скасувати відсотки, пеню (штрафні санкції) за спірною транзакцією.

Оскаржуваним рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 квітня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано нечинною трансакцію щодо переказу 29.01.2015 коштів у сумі 4620 гривень 66 копійок з кредитної картки Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», виданої на ім`я ОСОБА_1 .

Визнано такими, що нараховані неправомірно відсотки та пеня за користування зазначеними коштами у період з 29.01.2015року.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір в сумі 1762 гривні.

В решті вимог відмовлено.

Рішення оскаржив відповідач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», не погоджується із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, вважає, що при постановленні рішення в цій частині судом порушені норми матеріального і процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд у мотивувальній частині рішення не зазначив, на підставі якого доказу прийшов висновку про наявність факту трансакції 29.01.2015 року з кредитної картки позивача в розмірі 4620,66 грн., оскільки позивач не підтвердив належними доказами дану обставину.

В свою чергу вважає, що стороною відповідача надано належні та достовірні докази в підтвердження відсутності трансакції, що визнана судом нечинною. Зокрема, з наданого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 29.01.2015 року сума використаного кредитного ліміту становить 4620,66 грн., проте дана сума сформована не в дату 29.01.2015 року, як зазначає позивач, а за накопичувальним підсумком з врахуванням численних попередніх трат, проведених ОСОБА_1 за карткою починаючи з 02.01.2015 року та з врахуванням поодиноких погашень боргу.

Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 квітня 2018 року в частині задоволення позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Представник відповідача Гнатишак О.В. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, в обґрунтування надав пояснення, аналогічні доводам скарги. Додатково звернув увагу на виписку по картці на ім`я ОСОБА_1 за період з 01.01.2008 року по 27.09.2017 року, яку надав в судовому засіданні 21 травня 2019 року, згідно із записами якої 28.01.2015 року відбулося переведення коштів з картки позивача в сумі 4045,00 грн., і з врахуванням комісії сума операції склала 4206,80 грн., що не відповідає вимогам позивача як по даті, так і по сумі трансакції.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засідання доводи апеляційної скарги заперечив, подав заяву про те, що необхідно визнати нечинною трансакцію в сумі 4206,80 грн., яка була здійснена 29.01.2015 року. Інші пояснення щодо заперечення доводів скарги відповідають обґрунтуванню позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення частково виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи наявні матеріали справи та вимоги закону колегія суддів приходить переконання, що оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи частково позовні вимоги місцевий суд виходив з того, що з матеріалів справи встановлено та не оспорюється сторонами той факт, що 29.01.2015 року з картки позивача здійснено списання коштів у сумі 4620,66 грн., при цьому врахував, що позивачем ОСОБА_1 не подавалася заява на розблокування карткового рахунку для використання в мережі інтернет, а також те, що в системі «Приват-24» він не зареєстрований і ніколи не користувався даними послугами. Позивач особисто звертався до відділення банку для подачі заяви про шахрайське списання коштів з його картки, однак письмової заяви від позивача не прийнято, що також не заперечується представником відповідача. Позивач звернувся до Дрогобицького ВП НП У Львівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, за якою було розпочате кримінальне провадження за № 000187, що вбачається з листа заступника начальника Дрогобицького В.П. ГУНП у Львівській області. За таких обставин суд визнав такими, що нараховані неправомірно відсотки та пеня за користування спірними коштами у період з 29.01.2015 року.

Щодо доводів відповідача про неналежність способу захисту позивача, такі на думку суду є необґрунтованими, оскільки заявлена вимога відповідає та співвідноситься із ст. 16 ЦК України, зокрема припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Крім цього, вказаною статтею ЦК України передбачено і те, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж передбачений законом.

У вимозі позивача про повернення на його рахунок коштів в сумі 4620,66грн. шляхом відновлення їх на картковому рахунку, суд відмовив, оскільки кошти на рахунку позивача були кредитні і не належали останньому.

Зважаючи на те, що рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 квітня 2018 року оскаржується відповідачем в частині задоволених позовних вимог, колегією суддів законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в частині відмови в задоволенні таких не перевіряється.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення судова колегія враховує таке.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регулює конкретні цивільні правовідносини.

З матеріалів справи встановлено, що 07.01.2008 року між сторонами по справі укладено договір приєднання без номеру, який складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до умов договору позивачу відкритий відповідний банківський рахунок, надано картку із встановленням кредитного ліміту в сумі 5000 грн., ознайомлено з умовами та правилами користування такими, а також тарифами банку, що визнано сторонами по справі.

В силу положень ч. 1 ст. 634 ЦК України, між сторонами був укладений договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у стандартних формах.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов, позивач користувався кредитним лімітом, отже погодився з такими умовами, розміром процентів за користування кредитом та штрафними санкціями, що передбачені Умовами та Правилами.

З розрахунку заборгованості за договором б/н від 07.01.2008 року, укладеного між КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 встановлено, що станом на 27.01.2015 року сальдо кредиторської заборгованості складає 513,86 грн., при цьому в цей день проведено погашення за наданим кредитом в сумі 386,00 грн.

Згідно із даними вказаного розрахунку, 29.01.2015 року з картки позивача списано 4620,66 грн. і з 26.02.2015 року розмір поточної заборгованості за кредитом в незмінній величині складає 4743,83 грн.

В свою чергу, з наданої представником відповідача виписки по особовій картці на ім`я ОСОБА_1 . 9992 НОМЕР_1 за період з 01.01.2008 року по 27.09.2017 року встановлено, що 28.01.2015 року зафіксовано переведення коштів з картки позивача в сумі 4045,00 грн., і з врахуванням комісії сума операції склала 4206,80 грн., операція опрацьована банком 29.01.2015 року.

Звертаючись із позовними вимогами позивач вказував, що 29.01.2015 року отримав СМС повідомлення про списання з його карткового рахунку 4620,66 грн. Цього ж дня звернувся на лінію клієнтської підтримки до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за номером 3700 та повідомив, що жодних трансакцій не замовляв, просив зупинити проведення будь яких наступних трансакцій, відповідно банк заблокував картку. На наступний день позивач особисто звернувся до відділення банку для подачі заяви про шахрайське списання коштів з його картки. Працівниця банку повідомила, що подавати заяву не треба, бо за телефоном клієнтської підтримки його заяву прийняли в роботу і банк обов`язково розбереться і поверне йому кошти. Додатково пояснила, що обов`язково треба виготовити нову картку, замість заблокованої, що і зробив. Позивач стверджує, що наполягав на тому, щоб банк не нараховував йому відсотки, штрафи та пеню, а також, що забороняє піднімати йому кредитний ліміт.

30.01.2015 року позивач звернувся до Дрогобицького ВП НП У Львівській області із заявою про заволодіння шляхом обману його коштами, за якою розпочате кримінальне провадження за № 000187.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Згідно із ст. 40-1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, суб`єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобіганням або припинення зазначених переказів. Моніторинг має проводитися постійно за параметрами, встановленими правилами відповідної платіжної системи.

Відповідно до ст. 37-1 вищевказаного Закону, для встановлення правомірності переказу еквайр, за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев`яносто календарних днів.

Згідно із п. 8 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених Постановою правління НБУ №705 від 05.12.2014р. емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред"явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльність сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініцюювати платіжні операції.

Колегія суддів враховує те, що виявивши безпідставне списання коштів з власного карткового рахунку позивач ОСОБА_1 невідкладно 29.01.2015 року повідомив про цей факт на лінію клієнтської підтримки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 3700, крім цього, 30.01.2015 року звернувся до Дрогобицького ВП НП У Львівській області із заявою про заволодіння шляхом обману його коштами, за якою розпочате кримінальне провадження за №000187, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, при цьому відповідачем не доведено вчинення ОСОБА_1 дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанні персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про визнання нечинною трансакції щодо переказу коштів з кредитної картки ОСОБА_1 , проте рішення в частині визначення дати та суми переказу необхідно змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції: визнати нечинною трансакцію щодо переказу 28.01.2015 року, яка оброблена ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 29.01.2015 року, коштів в сумі 4206 грн. 80 коп. з кредитної картки, виданої на ім`я ОСОБА_1

Врешті рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 квітня 2018 року змінити.

Викласти абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Визнати нечинною трансакцію щодо переказу 28.01.2015 року, яка оброблена ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 29.01.2015 року, коштів в сумі 4206 (чотири тисячі двісті шість) грн. 80 коп. з кредитної картки, виданої на ім`я ОСОБА_1 .

Врешті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 23 травня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк