Справа № 539/516/18
Провадження № 2/539/24/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Іващенка Ю.А.,

при секретарях Карпенко Т.П., Мирна Т.Ф.,

з участю : представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що останній звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву б/н від 07.12.2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 4400,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Однак, відповідач не виконав в повному обсязі умов договору, через що виникла заборгованість, яка станом на 31.01.2018 року становить 101 841 грн. 49 коп. і складається з: 4121 грн. 35 коп. заборгованості за кредитом, 89 294 грн. 35 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, 3 100 грн. 00 коп. заборгованості за пенею, 500 грн.00 коп. штраф (фіксована частина), 4 825 грн. 79 коп. штраф (процентна складова).

Добровільно відповідачем сума заборгованості не сплачена, а тому позивач вимушений звернутись до суду.

Позивач прохає суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 101 841 грн. 49 коп., а також відшкодувати понесені судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги прохав задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, оскільки відповідач взагалі кредит у позивача не брав, а «Приватбанк» йому кредит не давав.

Зясувавши обставини справи на підставі доказів наданих учасниками справи, заслухавши представника позивача та представника відповідача, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву б/н від 07.12.2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 4400, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.9-34).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

В свою чергу відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31.01.2018 року згідно наданого позивачем розрахунку за ним утворилась заборгованість в сумі 101 841 грн. 49 коп. і складається з: 4 121 грн. 35 коп. заборгованості за кредитом, 89 294 грн. 35 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, 3 100 грн. 00 коп. заборгованості за пенею, 500 грн.00 коп. штраф (фіксована частина), 4 825 грн. 79 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.7,8).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до правової позиції, викладеної ОСОБА_4 Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 в п.53, 54, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач не мав права нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитним договором.

Із довідки ПАТ КБ «Приватбанк», наданої суду, вбачається, що термін дії кредитного договору закінчився в липні 2016 року (а.с.95), тобто задоволенню щодо заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом підлягає сума, нарахована по липень 2016 року включно. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що заборгованість по сплаті процентів станом на липень 2016 становить 23 397,41 грн., яка і підлягає стягненню.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які пролягають у позбавленні його певних прав або у заміні не виконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення божником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про безпідставність вимоги про стягнення штрафу, а саме 5325,79 грн. штраф відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг.

Таким чином, всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 618,76 грн., яка складається із : заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4121,35 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 23 397,41 грн., заборгованості по пені в розмірі 3100 грн.

Судові витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, що відповідає положенню ст. 141 ЦПК України в розмірі 529,75 грн. (30618,76 грн. х 1762 грн. / 101841,49 грн.).

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (місце знаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 07.12.2010 року в розмірі 30 618 (тридцять тисяч шістсот вісімнадцять) грн. 76 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір в розмірі в розмірі 529 грн. 75 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25 лютого 2019 року.

Суддя Ю. А. Іващенко