Справа № 466/202/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

справа №466/202/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та суми на яку збільшилася сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції,

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_4,

в с т а н о в и в:

10.01.2019 представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та суми на яку збільшилася сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції.

Позов мотивовано тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 04.06.2013 у справі №1328/9850/12 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість у сумі 311610,00грн. Постановою від 11.09.2013 державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ відкрито виконавче провадження та надано боржнику строк для самостійного виконання рішення до 18.09.2013. Добровільно боржником рішення не виконано. В силу дії ст.652 ЦПК України позивач вважає, що має право вимоги від боржника ОСОБА_3 боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% від простроченої суми. Оскільки відповідач порушила взяті на себе зобовязання, добровільно кошти не повертає, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подала.

Ухвалою від 18.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 26.03.2019 вирішено проводити заочний розгляд справи.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4, який діє на підставі ордеру серії ЛВ№108086 про надання правової допомоги від 09.04.2018 /арк.спр.20/ позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, та рекомендованими повідомленнями, які містяться в матеріалах справи /арк.спр.32/, відзиву на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Суд встановив, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 04.06.2013 у справі №1328/9850/12 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість у сумі 311610,00 грн. /арк.спр.8-9/.

Постановою від 11.09.2013 державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження та надано боржнику строк для самостійного виконання до 18.09.2013 року.

Відповідно до листа Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 06.12.2013 № 17568, повідомлено про те, що боржником виконавчий документ в наданий державним виконавцем строк не виконано.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12.06.2018 року в справі № 1328/9850/12 поновлено пропущений строк предявлення до виконання виконавчого листа № 1328/9850/12 та видано дублікат виконавчого листа від 26 06.2013 року №1328/9850/12 про стягнення з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2) боргу в сумі 311 610,00 грн. на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04 червня 2013 року у справі № 1328/9850/12 /арк.спр.15-16/.

Отже суд встановив, що рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04 червня 2013 року у справі № 1328/9850/12, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 311 610,00 грн. не виконано.

Відповідно до вимог ст. 625 ч.2 ЦК України, на яких позивач ґрунтує свої позовні вимоги, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Щодо стягнення 3% річних від простроченої суми, то на думку суду, за змістом ст.625 ч.2 ЦК України, нарахування 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, відкриття виконавчого провадження, його виконання чи його зупинення.

Отже індекс інфляції, три проценти річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України), підлягають сплаті з моменту звернення зацікавленої сторони з позовом до боржника до моменту фактичного повернення боргу.

Системний аналіз зазначених норм Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення поточної заборгованості, яке не виконано боржником належним чином чи виконано із простроченням, не припиняє зобов'язання в цілому і не позбавляє кредитора права на стягнення інших передбачених законом або договором платежів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування неповернутими ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Тому виходячи з ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3% річних, а також суму на яку збільшиться сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції слід рахувати з моменту набрання таким рішенням законної сили - тобто з 14 червня 2013 року.

Позивачем надано суду розрахунок /арк.спр. 6-7/, який суд приймає, відповідачем не подано доказів про те, що подані позивачем розрахунки заборгованості та застосований ним метод проведено неправильно.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобовязання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, задовольняючи позов, суд виходить із того, що боржник не може бути звільнений від передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення повністю.

Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, 04.10.1977р.н. на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 48560 (сорок вісім тисяч пятсот шістдесят гривень 00 коп.) 3% річних, 26440 (двадцять шість тисяч чотириста сорок гривень 00 коп.) частку, на яку збільшиться сума заборгованості з урахування індексу інфляції, а також 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) судового збору, а всього 75768,40 (сімдесят пять тисяч сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Позивач: ОСОБА_2, 07.06.1970р.н., ІПН НОМЕР_2, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: ОСОБА_3, 04.10.1977р.н., ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: смт. Брюховичі, вул. Далека,1 (вл.).

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м.Львова, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення виготовлений 29.03.2019 року.

Суддя ОСОБА_5