Номер провадження: 22-ц/813/2408/19
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В.І.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання Павлічук Ю.В.,

учасники справи:

позивач: Компанії з обмеженою відповідальністю компанія САДІРА

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа - Аркадія», ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу представника Компанії з обмеженою відповідальністю САДІРА адвоката Варічева Миколи Яковлевича на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 27.09.2018 року, ухваленого суддею Загараднюком В.І.

встановив:

02.11.2015 року представник Компанії з обмеженою відповідальністю компанія САДІРА звернувся до суду з позовом до ТОВ «Альфа - Аркадія», ОСОБА_1 та просив визнати недійсними: Договір купівлі-продажу (земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 ) від 20.02.2013 року номер 686; Договір купівлі-продажу (земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 ) від 20.02.2013 року номер 690; Договір купівлі-продажу (будинку за адресою: АДРЕСА_1 ) номер 698: Договір купівлі-продажу (будинку за адресою: АДРЕСА_2 ) номер 694, які укладені між ТОВ «Альфа-Аркадія» і ОСОБА_1 , посвідчені 20.02.2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І.В. та вилучити з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідні записи про право власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на невідповідність спірних договорів купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна положенням чинного законодавства України та статуту ТОВ «Альфа-Аркадія», оскільки Компанія з обмеженою відповідальністю компанія САДІРА є єдиним учасником відповідача ТОВ «Альфа - Аркадія», яке, в свою чергу, до 2013 року було власником житлового будинку загальною площею 80,6 кв.м., житлова площа 42,9 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; домоволодіння загальною площею 73,9 кв.м., житлова площа: 43,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0,1344га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,0495га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 в. У 2013 році директор ТОВ «Альфа-Аркадія» ОСОБА_2 уклала із ОСОБА_1 договори купівлі-продажу вказаних об`єктів нерухомості чим, на думку позивача, протиправно позбавила очолювану нею юридичну особу права власності на об`єкти нерухомого майна, оскільки не мала повноважень на укладання спірних правочинів.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 27.09.2018 року у задоволенні позовних вимог Компанії з обмеженою відповідальністю компанія САДІРА відмовлено у повному обсязі. Скасовано вжиті заходи забезпечення позову.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник позивача Компанії з обмеженою відповідальністю САДІРА адвокат Варічев М.Я. подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким заявлений позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу представник Компанії з обмеженою відповідальністю компанія САДІРА адвокат Варічев М.Я. обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин положення ст.ст. 387, 388 ЦК України, дійшовши безпідставного висновку про те, що замість вимог про визнання спірних договорів недійсними, позивач повинен був звернутись з вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння, оскільки нерухоме майно, придбане ОСОБА_1 за оспорюваними правочинами, не перебуває у його фактичному володінні та між особами мають місце договірні відносини, визнання яких недійсними є достатнім способом захисту. Судом було залишено без уваги той факт, що з позовом до суду звернулась Компанія САДІРА, яке не є власником майна, однак є власником юридичної особи - ТОВ «Альфа-Аркадія», яка, в свою чергу, є законним власником нерухомого майна та відповідно мала право розпоряджатись цим майном виключно у визначеному ст. 203 ЦК України порядку та з врахуванням обмежень, що передбачені в пп. «ї» пункту 7.3.6, п. 7.11 Статуту. Також ОСОБА_3 вважає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про відсутність підстав вважати, що оспорюваними правочинами було порушено положення ст.ст. 203, 215 ЦК України, посилаючись на здійснення ОСОБА_1 розрахунку з продавцем та на відсутність доказів неотримання згоди позивача на укладання спірних правочинів, оскільки про отримання продавцем розрахунку від ОСОБА_1 суд посилався виключно на зміст оспорюваних правочинів, дійсність яких і мала бути предметом доказування в справі, жодних належних та допустимих доказів отримання від ОСОБА_1 будь - яких коштів в рахунок оплати начебто придбаних ним об`єктів нерухомого майна матеріали справи не містять. Крім того представник апелянта звертає увагу на те, що спірні правочини, які вчинені директором ТОВ « Альфа - Аркадія» з перевищенням своїх повноважень, не були в подальшому схвалені товариством, а тому не створюють правові наслідки для товариства. Варічев ОСОБА_4 зазначає, що у ОСОБА_1 існувала можливість перевірити повноваження директора ТОВ «Альфа - Аркадія» ОСОБА_2 як до так і під час укладання спірних правочинів щодо відчуження нерухомого майна, що підтверджується матеріалами справи. Крім того представник апелянта звертає увагу на те, що відсутність в матеріалах нотаріальних справ передбачених статутом рішень загальних зборів ТОВ «Альфа-Аркадія» про надання попередньої згоду директору товариства на укладення спірних правочинів підтверджує той факт, що необхідна для укладення таких правочинів згода загальних зборів товариства не надавалась, у зв`язку з чим спірні правочини були укладені директором ТОВ «Альфа - Аркадія» за відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності, а також без вільного волевиявлення уповноваженого органу продавця - загальних зборів ТОВ «Альфа- Аркадія», що в свою чергу є порушенням вимог ст.92, ст.145, ч. 2 та ч.3 ст. 203 ЦК України та згідно до ст. 215 ЦК України є підставою для визнання спірних правочинів недійсними.

Директор ТОВ «Альфа - Аркадія» звернувся до суду апеляційної інстанції з відзивом на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу задовольнити повністю, справу розглядати за його відсутності.

Крім того, вважаючи апеляційну скаргу безпідставною, ОСОБА_1 03.05.2019 року звернувся до суду апеляційної інстанції з відзивом на неї, у якій зазначив, що доводи апеляційної скарги є такими, що не можуть прийматись до уваги і просить відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Однак, враховуючи те, що відзив направлено з порушенням строків, встановлених ч.1 ст. 360 ЦПК України, колегія суддів у відповідності до ч.2 ст.126 ЦПК України залишає відзив ОСОБА_5 без розгляду.

Справа до розгляду в апеляційному суді була призначена на 17.04.2019 року, однак відповідач ОСОБА_1 , надіслав клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на необхідність додаткового ознайомлення з матеріалами справи, розгляд справи було відкладено на 08.05.2019 року. Проте а ні відповідач, а ні його адвокат для ознайомлення з матеріалами справи не з`явились.

В подальшому, за день до розгляду справи відповідач ОСОБА_1 повторно заявив клопотання, щодо відкладення розгляду справи, через зайнятість його адвоката у іншому судому процесі.

Колегія суддів розцінює таку процесуальну поведінку відповідача як зловживання своїми процесуальними правами за для затягування судового розгляду справи, а тому відхиляє клопотання про відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що замість вимог про визнання спірних договорів недійсними, позивач повинен був звернутись з вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння. Окрім висновку про неналежний спосіб захисту позивача, суд першої інстанції також дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що оспорюваними правочинами було порушено положення ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Проте, апеляційний суд з таким висновками районного суду погодитись не може з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач Компанія з обмеженою відповідальністю компанія САДІРА є єдиним учасником ТОВ «Альфа-Аркадія» та відповідно до Статуту товариства має право приймати рішення щодо управління його справами. (т.1, а.с. 31 49).

31.05.2007 року відповідно до умов Договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тиквенко М.О. за реєстровим № 2777 та № 2774, ТОВ «Альфа-Аркадія» придбало у власність будинок за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,0495 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а також домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 27 28, 153 - 154).

В подальшому 20.02.2013 року ТОВ «Альфа-Аркадія» в особі її директора ОСОБА_2 уклало спірні договори купівлі-продажу, що були посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І.В. за №№ 686, 690, 698 та 694, відповідно до яких право власності на перелічені вище об`єкти нерухомого майна передано другому відповідачеві ОСОБА_1 (т.2, а.с. 1, 88 89, 90 91, 181).

Позивач, звертаючись до суду, посилається на те, що директор ТОВ «Альфа-Аркадія» ОСОБА_2 у період часу укладення договорів щодо відчуження нерухомого майна не мала відповідних повноважень, не погодила власні дії із засновником, чим порушила права позивача, як єдиного засновника товариства.

При цьому суд першої інстанції не звернув уваги та не дав належної правової оцінки наступному.

З позовом до суду звернулась Компанія Садіра, яке не є власником майна, однак є власником юридичної особи - ТОВ «Альфа-Аркадія», яка, в свою чергу, є законним власником нерухомого майна та відповідно мала право розпоряджатись цим майном виключно у визначеному ст. 203 ЦК України порядку та з врахуванням обмежень, що передбачені в пп. «ї» пункту 7.3.6, п. 7.11 Статуту.

Також судом першої інстанції було залишено поза увагою, що відповідно до абз. 2 п. 21 Постанови пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» на яку в своєму рішенні посилається районний суд, визначено, що у разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК.

Разом з тим, в справі, що розглядається між особами мають місце договірні відносини, що виникли з порушенням вимог ст.203 ЦК України, що в свою чергу вказує про можливість використання інших передбачених законом способів захисту порушених прав власності, до яких, серед іншого, належать вимоги про визнання правочинів недійсними.

З огляду на вказане та приймаючи до уваги те, що: 1) нерухоме майно придбане відповідачем ОСОБА_1 за оспорюваними правочинами не перебуває у його фактичному володінні; 2) між особами мають місце договірні відносини, визнання яких недійсними є достатнім способом захисту, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про неналежний спосіб захисту та неправильно застосував до спірних правовідносин положення ст.ст. 387, 388 ЦК України.

Крім того апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, зокрема ст.ст. 203, 215 ЦК України та дійшов необґрунтованого висновку про законність оспорюваних правочинів, з огляду на таке.

В обґрунтування свого вищевказаного висновку суд першої інстанції послався на те, що відповідач ОСОБА_1 здійснив розрахунок з продавцем, а також на відсутність доказів неотримання згоди позивача на укладення спірних правочинів.

З вказаними висновками суду погодитись неможна, оскільки в частині свого висновку про отримання продавцем розрахунку від відповідача ОСОБА_1 суд послався виключно на зміст оспорюваних правочинів, дійсність яких є предметом доказування в справі.

Крім того, зміст договору не може бути доказом здійснення розрахунку між його сторонами, оскільки за своєю правовою природою договір є документом, що фіксує виключно домовленість сторін, а не їх виконання сторонами.

Враховуючи те, що продавець є юридичною особою, належними доказами факту розрахунку з ним могли бути виписка по банківському рахунку, банківська квитанція (платіжне доручення) щодо безготівкового перерахування коштів на рахунок продавця або прибутковий касовий ордер продавця, який надається платникові про внесення ним готівкових коштів через касу.

Разом з тим, витребувані під час судового розгляду справи виписки по рахункам продавця підтвердили те, що ТОВ «Альфа-Аркадія» не отримувало від покупця - ОСОБА_1 будь-яких коштів в рахунок оплати придбаних ним об`єктів нерухомого майна та тим самим спростовано доводи відповідача про повний розрахунок з продавцем об`єктів нерухомості.

Доказів розрахунку з продавцем відповідач не надав як до суду першої, так і апеляційної інстанції.

За вказаних обставин, висновок суду про доведення відповідачем ОСОБА_1 факту розрахунку з продавцем не відповідають дійсним обставинам справи, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є окремою підставою для скасування судового рішення.

Крім зазначеного апеляційний суд зазначає наступне.

Висновки суду про недоведеність факту відсутності згоди позивача на укладення спірних правочинів спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Як свідчать матеріали нотаріальних справ, всі чотири спірні договори були укладені за відсутності згоди позивача, яка в обов`язковому порядку мала бути надана для укладення ТОВ «Альфа- Аркадія» правочинів щодо відчуження нерухомого майна.

Існування зазначеного обмеження підтверджується наявною в матеріалах нотаріальних справ копією статуту ТОВ «Альфа-Аркадія», згідно до п.п. «ї» пункту 7.3.6 якого до виключної компетенції ОСОБА_6 ТОВ «Альфа-Аркадія» належить попереднє затвердження правочинів, що укладаються від імені Товариства щодо купівлі-продажу чи відчуження будь-яким іншим чином нерухомості та/або земельних ділянок та/або інших основних засобів, надання будь-якого майна чи майнових прав Товариства, в заставу чи використання їх іншим чином в якості засобу забезпечення виконання зобов`язань, отримання будь-яких позик, кредитів, надання будь-яких порук, гарантій.

Відповідно до п. 7.11 Статуту ТОВ «Альфа-Аркадія» ні директор, ні головний бухгалтер товариства не мають права укладати від імені Товариства правочини, для укладання яких необхідне попереднє погодження або Рішення Загальних Зборів Учасників, або документи, направлені на їх виконання, без попереднього погодження чи отримання відповідних рішень, виданих у зв`язку з такими правочинами зборами учасників.

З огляду на вказане слід дійти висновку, що відсутність в матеріалах нотаріальних справ рішень загальних зборів ТОВ «Альфа-Аркадія» про надання попередньої згоду директору товариства на укладення спірних правочинів підтверджує той факт, що необхідна для укладення таких правочинів згода загальних зборів товариства не надавалась, у зв`язку з чим спірні правочини були укладені директором ТОВ «Альфа- Аркадія» за відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності, а також без вільного волевиявлення уповноваженого органу продавця - загальних зборів ТОВ «Альфа- Аркадія», що в свою чергу є порушенням вимог ст.92, ст.145, ч.2 та ч.3 ст.203 ЦК України та, згідно до ст.215 ЦК України, є підставою для визнання спірних правочинів недійсними.

Поміж усього, судом першої інстанції було неправильно застосовано положення ч.3 ст.92 ЦК України в частині відсутності правових наслідків перевищення повноважень виконавчим органом ТОВ «Альфа-Аркадія» для ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 начебто вжив всіх розумних заходів для з`ясування правомочностей виконавчого органу продавця.

У відповідача ОСОБА_1 як до, так і під час укладення спірних правочинів, існувала можливість перевірити повноваження директора ТОВ «Альфа-Аркадія» ОСОБА_2 та переконатись в існуванні прямих обмежень, які унеможливлюють укладення спірних правочинів щодо відчуження нерухомого майна. Вказана обставина підтверджується матеріалами, що були надані приватним нотаріусом Дєордієвою І.В. на адресу суду, серед яких є в наявності статут ТОВ «Альфа-Аркадія», який подавався директором першого відповідача ОСОБА_2 для оформлення спірних правочинів.

Про те, що за для розумної обачності ОСОБА_1 повинен був ознайомитись зі Статутом продавця вказує зміст спірних правочинів, згідно яких директор ТОВ «Альфа-Аркадія» діяла на підставі Статуту товариства.

Підсумовуючи викладене апеляційний суд дійшов висновків про

1) відсутність вільного волевиявлення ТОВ «Альфа-Аркадія» щодо укладення спірних правочинів (відсутність попереднього погодження загальних зборів товариства);

2) перевищення виконавчим органом ТОВ «Альфа-Аркадія» повноважень щодо укладення спірних правочинів (порушенням визначених статутом обмежень);

3) відсутність подальшого схвалення ТОВ «Альфа-Аркадія» спірних правочинів шляхом прийняття їх до повного або часткового виконання (Покупцем не здійснено, а Продавцем не прийнято повний або частковий розрахунок за спірними договорами; не було здійснено та задокументовано передачу нерухомого майна);

4) відсутність розумної обачності з боку покупця - відповідача ОСОБА_1 щодо перевірки повноважень директора ТОВ «Альфа-Аркадія» стосовно укладення спірних правочинів шляхом ознайомлення зі статутом товариства;

5) формальну участь відповідача ОСОБА_1 в спірних правочинах (відсутність розрахунків; відсутність фактичного прийняття у володіння придбаних об`єктів; відсутність здійснення будь-якої діяльності на придбаних ділянках).

Приймаючи до уваги те, що всі вищенаведені обставини відповідно до положень ст.ст. 203, 215 ЦК України є підставою для висновку про порушення спірними правочинами вимог чинного законодавства України, у зв`язку із чим заявлені позовні вимоги в необхідно задовольнити в повному обсязі.

Отже, у відповідності до п. 3, 4 ч.1, ст.376 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги, відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню в рівних частках з відповідачів на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Компанії з обмеженою відповідальністю САДІРА адвоката Варічева Миколи Яковлевича - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 27.09.2018 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Позов Компанії з обмеженою відповідальністю компанія САДІРА до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Аркадія» та ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок та будинків задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним Договір купівлі-продажу (земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 ) від 20.02.2013 року номер 686, посвідчений 20.02.2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою Іриною Вікторівною, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-Аркадія» і ОСОБА_1 та вилучити з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності №182833 від 20.02.2013 року.

Визнати недійсним Договір купівлі-продажу (земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 ) від 20.02.2013 року номер 690, посвідчений 20.02.2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою Іриною Вікторівною, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-Аркадія» і ОСОБА_1 та вилучити з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 183095 від 20.02.2013 року.

Визнати недійсним Договір купівлі-продажу (будинку за адресою: АДРЕСА_1 ) номер 698 посвідчений 20.02.2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою Іриною Вікторівною, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-Аркадія» і ОСОБА_1 та вилучити з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності №183559 від 20.02.2013 року.

Визнати недійсним Договір купівлі-продажу (будинку за адресою: АДРЕСА_2 ) номер 694 посвідчений 20.02.2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою Іриною Вікторівною, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-Аркадія» і ОСОБА_1 та вилучити з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності №183559 від 20.02.2013 року.

Стягнути в рівних частках з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Аркадія» () та ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_2 ) на користь Компанії з обмеженою відповідальністю САДІРА (код компанії НЕ175610) судовий збір у розмірі 23536,00 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17.05.2019 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева