Справа №474/475/18
Провадження № 2з/479/2/19
У Х В А Л А

23 травня 2019 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Репушевської О.В.;

секретар судового засідання Добровольська І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Приватного підприємства "Виробниче-комерційне підприємство "Каро"" про забезпечення позову по цивільній справі №474/475/18 за позовною заявою Приватного підприємства "Виробниче-комерційне підприємство "Каро"" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної знищенням майбутнього урожаю 2018 року

у ч а с н и к и с п р а в и:

позивач ПП ВКП "Каро"

представник позивача адвокат Сотська С.О. за довіреністю директора ПП ВКП "Каро" від 28 вересня 2019 року;

відповідач: ОСОБА_1 .

Бунієвський Р ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

У провадженні Кривоозерського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовом ПП ВКП "Каро" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної знищенням майбутнього урожаю.

Також позивач звернувся до суду з заявою, відповідно до якої просив в порядку забезпечення позову накласти арешт на все належне відповідачам рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти.

В судовому засіданні представник позивача вимоги заяви підтримала, просила їх задовільнити.

Відповідач ОСОБА_1 просила відмовити в задоволенні заяви, підтверджуючи, що між нею, членами її сім"ї дійсно має місце спір з ПП ВКП «Каро», та її директором. При цьому вказувала, що за її позовом на даний час визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого підприємство позивача, не маючи правових підстав, обробляло землі, належні членам її родини. Крім того, просила врахувати, що ціна позову про стягнення з неї матеріальної шкоди, заподіяної знищенням майбутнього урожаю 2018 року, є безпідставною, збитки, нараховані позивачем, є необгрунтовано завищеними.

Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши заяву про забезпечення позову, матеріали справи за позовом позивача до відповідачів, приходить до наступного.

Згідно положень ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.150 ЦПК регламентовано, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета /спору або здійснювати платежі,або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

За положеннями ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до положень ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У справі FOGARTY v.THE UNITED KINGDOM (заява 37112/97), рішення від 21/11/2001 (параграфи 33, 34, 35) Європейський Суд зазначив, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави.

Звертаючись до суду з даною заявою, позивач просив забезпечити позов шляхом накладання арешту на будь-яке нерухоме, рухоме майно, грошові кошти, що належать відповідачам в межах суми нарахованих збитків - 323 852.07 грн..

При цьому не зазначив на яке саме майно, що належить відповідачам рухоме та нерухоме, слід накласти арешт, не було надано будь-яких доказів на підтвердження дійсної наявності у відповідачів у власності будь-якого майна, його вартість.

Суд також виходить з того, що заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених положеннями ч.2 ст.149 ЦПК України.

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати принципу змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

На підставі наведеного суд дійшов висновків про те, що заявником не доведена необхідність забезпечення позову, також недоведене існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

Одночасно слід роз`яснити, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення, заявник не позбавлений можливості повторно заявити аналогічне клопотання.

Керуючись ст.ст.149-153, 260, 354 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви Приватного підприємства "Виробниче-комерційне підприємство "Каро" про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою Приватного підприємства "Виробниче-комерційне підприємство "Каро" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної знищенням майбутнього урожаю 2018 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: