печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань - Винник С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві подання Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва Олександра В`ячеславовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєв О. В. звернувся до суду та просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон громадянина ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього рішеннями Голосіївського районного суду м. Києва, на підставі яких судом видано виконавчі листи від 04 липня 2012 року № 2-4366/11 та від 21 травня 2012 року № 2-1328/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором № 49.4/171/07-Сз від 27 грудня 2007 року та додатковими договорами до нього в сумі 24 589 500, 50 грн, сплачене державне мито в сумі 1700, 00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120, 00 грн, витрати на оголошення у пресі в сумі 550, 00 грн, а всього 24 591 870, 50 грн та за договором про відкриття кредитної лінії по програмі мультивалютного кредитування № 5-072/08Ф від 03 листопада 2008 року заборгованість у розмірі 16 568 745, 54 грн, за договором про відкриття кредитної лінії по програмі мультивалютного кредитування № 1-081/08Ф від 03 листопада 2008 року заборгованість у розмірі 2 489 374, 72 грн та 2 955 грн - судового збору.

За вищевказаними виконавчими документами боржником є - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Батайська Ростовської області Російська Федерація, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Державним виконавцем 15 лютого 2013 року та 11 квітня 2013 року винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, якими боржнику запропоновано виконати рішення суду самостійно у семиденний строк.

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 15 лютого 2013 року направлена на адресу боржника супровідним листом відділу від 21 лютого 2013 року № 13-0-35-526/5-221/14 рекомендованою кореспонденцією, згідно з відомостями якої (штрих кодовий ідентифікатор 374) постанова про відкриття виконавчого провадження вручена 28 лютого 2013 року.

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 11 квітня 2013 року направлена на адресу боржника супровідним листом відділу від 19 квітня 2013 року № 13-0-35-1234/5-319-10 рекомендованою кореспонденцією, згідно з даними якої (штрих кодовий ідентифікатор 595) також вручена боржнику - 24 квітня 2013 року.

Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою зазначеною у виконавчому документі (ст. 28 Закону України № 1404-VIII у новій редакції та ст. 31 Закону у попередній редакції - № 606-XIV).

У строк, наданий на самостійне виконання, боржником рішення суду не виконано, будь-яких документів, від боржника, стосовно виконання рішення, не надходило.

Державним виконавцем 20 травня 2015 року, 16 листопада 2016 року, 29 листопада 2016 року на адресу боржника надіслано вимогу державного виконавця щодо погашення заборгованості за виконавчим документом, якою також попереджено, що при ненаданні доказів виконання рішення суду (виконавчого документа) буде розпочато процедуру примусового виконання рішення та вирішено питання щодо обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Обґрунтовуючи подання, представник державної виконавчої служби зазначив, що боржник ухиляється від виконання судового рішення. У строк, наданий на самостійне виконання, боржником рішення суду не виконано, боржник не з`являється на виклики державного виконавця, не надає інформацію про належне йому майно.

Згідно з частиною другою ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», громадянинові, який має паспорт може бути відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених п. 1-9 цієї статті, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених частиною шостою ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що 15 лютого 2013 року відкрито виконавче провадження № 36600830 на підставі виконавчого листа виданого Голосіївським районним судом м. Києва від 04 липня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

Постановою від 11 квітня 2013 року відкрито виконавче провадження № 37597403 на підставі виконавчого листа виданого Голосіївським районним судом м. Києва від 21 травня 2012 року.

Постанови про відкриття виконавчого провадження отримані боржником.

Проте, відомостей про отримання боржником вимог державного виконавця від 20 травня 2015 року та 17 вересня 2018 року матеріали справи не містять.

Крім того, матеріали виконавчого провадження не містять будь-яких доказів, які б давали підстави для висновку про те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у пункті 5 частини першої ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у пункті 18 частини третьої ст. 11 Закону № 606-ХІV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне. Наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається із змісту подання державного виконавця, боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язання, проте не надано доказів того, що він безпідставно не з`являвся на виклики державного виконавця, або доказів, які дають підстави вважати, що боржник має намір ухилитися від виконання виконавчого напису шляхом залишення території України, а також доказів того, що вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на погашення боржником суми боргу, а тому висновок про умисні дії боржника щодо уникнення виконання судового рішення є передчасним та неспівмірним з огляду на надані суду письмові докази.

Окрім того, за змістом ст. 441 ЦПК України, вирішення питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

На підставі вищенаведеного, керуючись положеннями Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», ст. 1-22, 441, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні поданні Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва Олександра В`ячеславовича.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І. В Литвинова