Постанова

Іменем України

08 травня 2019 року

м. Київ

справа № 369/10843/16-ц

провадження № 61-24491 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.

учасники справи:

позивач ОСОБА_2 ;

відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна»;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року у складі судді Пінкевич Н. С. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року у складі колегії суддів: Білоконь О. В., Верланова С. М., Савченка С. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна») про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Позовна заява мотивована тим, що 16 листопада 2014 року близько 13.00 год., ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Садовій у с. Михайлівська Рубежівка у напрямку с. Дмитрівка Києво-Святошинського району Київської області, у порушення вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість унаслідок чого поблизу будинку № 73 по вул. Садовій у с. Михайлівська Рубежівка допустив перекидання на дах автомобіля «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) пасажир автомобіля марки «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці події.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 лютого 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України.

Унаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 їй, як сестрі померлої ОСОБА_5 , було завдано майнової шкоди.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі № АІ/2315162.

Вона у визначеному законом порядку звернулась до відповідача із заявою про настання страхового випадку та виплатою страхового відшкодування. 20 липня 2015 року відповідач частково виплатив їй суму страхового відшкодування у розмірі 3 тис. грн, а в іншій частині відмовив, посилаючись на те, що постановою правління Фонду соціального страхування від 03 жовтня 2008 року № 45 «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» встановлено розмір витрат на виготовлення та встановлення стандартного пам`ятника для Київського регіону у розмірі 3 тис. грн.

Вважала, що відмова відповідача у здійсненні страхового відшкодування у повному обсязі є незаконною та такою, що суперечить Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки сфера постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 жовтня 2008 року № 45 не поширюється на правовідносини щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та, крім цього, вказана постанова встановлює ціни на ритуальні атрибути що існували у 2008 році при мінімальній заробітній платі у розмірі 545 грн, тоді як страховий випадок стався у 2014 році при мінімальній заробітній платі у розмірі 1 218 грн.

Нею були понесені витрати на поховання сестри у розмірі 29 900 грн. З урахуванням ліміту страхового відшкодування по витратах на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, належний розмір страхового відшкодування становить 14 616 грн (1 218 грн х 12).

Ураховуючи викладене, ОСОБА_2 просила суд стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на її користь страхове відшкодування, пов`язане із витратами на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, у розмірі 14 616 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 20 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що витрати на виготовлення пам`ятників і огорож підлягають відшкодуванню не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож у Київській області, тому само по собі придбання пам`ятника за 29 900 грн не є підставою для відшкодування страховиком, який не є безпосереднім учасником ДТП та не є заподіювачем шкоди, повної вартості пам?ятника.Позивачем не надано суду відомостей про граничну вартість стандартних пам`ятників і огорож у Київській області.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не надано суду граничної вартості стандартних пам?ятників і огорож у Київській області. Ураховуючи факт виплати відповідачем 3 тис. грн, що є граничною вартістю стандартних пам`ятників і огорож у даній місцевості згідно з постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві від 03 жовтня 2008 року № 45 «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», підстави для задоволення позову відсутні.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У квітні 2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 . - подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в якій просив оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що відмова відповідача у здійсненні страхового відшкодування у повному обсязі є незаконною та такою, що суперечить Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки сфера дії постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 жовтня 2008 року № 45 «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» не поширюється на правовідносини щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім того, вказана постанова встановлює ціни на ритуальні атрибути, що існували у 2008 році про мінімальній заробітній платі у розмірі 545 грн, тоді як страховий випадок стався у 2014 році при мінімальній заробітній платі у розмірі 1 218 грн.

Вважав безпідставним посилання судів на роз?яснення, викладені у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», оскільки її прийнято до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у пункті 27.4 статті 27 якого визначено розмір відшкодування витрат на поховання, який не містить обмежень розміру витрат на поховання та спорудження надгробного пам?ятника в залежності від місцевості.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У липні 2017 року ПрАТ «СК «Провідна»подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи, дали належну правову оцінку доказам, наданим сторонами, а позивачем не надано доказів щодо граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож у Київській області, що є її обов?язком у силу статті 10 ЦПК України 2004 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2019 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 369/10843/16-ц з Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2019 року справу передано до Верховного Суду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно з пунктом 1.3. статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Відповідно до пункту 27.1 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (пункт 27.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За змістом статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено що, витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості.

У пункті 25 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз?яснено, що страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК України та розділом III Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При вирішенні спорів про страхове відшкодування у наведених вище випадках суди повинні застосовувати положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та враховувати відповідні роз`яснення, надані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з відповідними змінами та доповненнями).

Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши неведені вище норми матеріального права, суди дійшли правильного висновку про те, що страховиком було виплачену позивачу, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, суму страхового відшкодування у розмірі, визначеному постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 жовтня 2008 року № 45 «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», якою передбачено розмір витрат на поховання в залежності від регіону України. При цьому суди виходили з того, що сторони не подали інших доказів щодо граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож у Київській області.

Посилання касаційної скарги на те, що обов?язок щодо надання доказів про граничну вартість стандартних пам`ятників і огорож в певній місцевості покладено на відповідача, безпідставні, оскільки у силу статей 10, 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач в обґрунтування розміру страхової виплати послався на постанову правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 жовтня 2008 року № 45 «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», що позивачем спростовано не було, а інших доказів щодо граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в Київській області нею не надано, що є її процесуальним обов?язком.

Посилання касаційної скарги на те, що роз?яснення, викладені у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» не можуть бути застосовані, оскільки прийняті до набрання чинності Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», безпідставні, оскільки ними лише роз?яснено застосування норм права, які суди вірно врахували.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта