КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/7161/18 Головуючий у суді першої інстанції:Рибак М.А.
№ апеляційного провадження: 22-и/824/881/2019 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченко М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Маличівській Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Київського апеляційного суду опубліковано в газеті «Голос України» від 03.10.2018 № 185 (6940).

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 05.11.2018 Київського апеляційного суду цивільну справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів призначено судді-доповідачу Волошиній В.М. та суддів, які входять до складу колегії: Волошина В.М. - головуючий суддя, судді Панченко М.М.. Слюсар Т.А.

09 листопада 2018 року ухвалою Київського апеляційного суду по справі відкрито апеляційне провадження, а ухвалою колегії суддів Київського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року справу призначено до розгляду.

28 лютого 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до відовідача ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.06.2007 між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30.10.2013 шлюб, укладений між сторонами розірвано. Рішенням цього ж суду від 15.11.2013 було стягнуто з позивача аліментів в сумі 8000,00 грн. щомісячно на користь відповідача на їх спільну дитину, а також встановлено, що дитина проживає разом із відповідачем ОСОБА_3

Разом із тим, як зазначав позивач, статтю 273 Сімейного кодексу України встановлено можливість звільнення від сплати аліментів за наявності обставин, що мають істотне значення.

Позивач зазначав, що починаючи з 2017 року ОСОБА_4 , не проживає з відповідачем та бажає проживати з батьком. Дитина систематично та регулярно приймає участь у змаганнях з гольфу та має спортивні здобутки, перебуває на повному утриманні батька ОСОБА_2

Дитина проживає з батьком у зв`язку із тимчасовим виїздом за кордон за згодою матері, яка заявою від 16.02.2017 надала відповідну нотаріально посвідчену згоду на тимчасовий виїзд ОСОБА_4 з метою туризму, відпочинку та участі в змаганнях до Кіпру, Ізраїлю, Туреччини, США, Великобританії та інших країн-учасниць Шенгенської угоди на період з 25.02.2017 по 25.02.2020 .

ОСОБА_2 зазначав, що здійснює повне утримання дитини та всі витрати по перебуванню ОСОБА_2 за кордоном несе також він.

07.11.2017 дитині сторін виповнилось 10 років та він надав свою нотаріальну згоду на постійне проживання разом із батьком та станом на час подання позову проживає разом із ним на законних підставах за адресою: АДРЕСА_1 витрат на утримання дитини відповідач не несе, натомість позивач сплачує відповідачу 8000,00 грн. аліментів щомісяця, а тому звернувся до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1 - представник позивача ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення є незаконним, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи та нормам матеріального та процесуального закону. Зокрема зазначав, що з літа 2017 року син проживає за згодою матері та вираженої його волі разом з батьком, який його утримує. Мати дитини - відповідач у справі не заперечує проти позову. Вважає, що ці обставини, як підставу позовних вимог суд першої інстанції не взяв до уваги. Тоді як, позивач несе подвійні витрати, оскільки самостійно утримує сина та сплачує аліменти його матері. На його думку, є всі підстави для звільнення його від сплати аліментів на користь матері дитини. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання на неодноразові виклики не з`явилася.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог частини 1 статті 44 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ч.1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 120 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідача ОСОБА_3 в судове засідання, яка про час та місце розгляду справи повідомлялася, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. До того ж, направила суду заяву щодо визнання апеляційної скарги та розгляд справи за її відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що законами України не передбачено звільнення відповідача від сплати аліментів на неповнолітню дитинну за тих обставин на які посилається відповідач, як на підставу своїх вимог.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, рішення суду не відповідає вимогам вищезазначеної норми, при його ухваленні суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Судом встановлено, що 09.07.2007 сторони у справі зареєстрували шлюб, від якого у них народився ІНФОРМАЦІЯ_1 син ОСОБА_4 .

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2013 року, укладений між сторонами шлюб було розірвано.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15.11.2013 у справі № 752/16487/13-ц, позов ОСОБА_3 було задоволено частково. Постановлено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у сумі 8000 грн. щомісячно, починаючи з 16 вересня 2013 року і до повноліття дитини. Встановлено, що дитина ОСОБА_4 з літа 2017 року і по теперішній час проживає разом із батьком ОСОБА_2 та перебуває на його утриманні. Вказані обставини не заперечувалися ОСОБА_3 , яка окрім цього ще й подала заяву про визнання, як позову, так і апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я якого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.

При розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Зі змісту статей 179 - 181 Сімейного кодексу України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає їх на дитину.

Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільненні від них.

На час ухвалення рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина, останній проживав разом із матір`ю - відповідачем у справі. Проте, з літа 2017 року проживає з батьком і цього не заперечують сторонни у справі.

Оскільки судом встановлено, що син сторін у справі проживає із батьком, перебуває на його утриманні, а мати проживає окремо від сина, тому висновок суду про відсутність підстав до задоволення позову про звільнення позивача від сплати аліментів на сина є необґрунтованим.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував фактичних обставин справи, вимог закону, не надав оцінку всім доказам у справі і прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову

Ураховуючи фактичні обставини справи, вимоги закону, колегія суддів приходить до висновку,що судове рішення не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що є підставою для його скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати аліментів на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь матері дитини ОСОБА_3 , які стягуються з нього за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15.11.2013 у розмірі 8000 грн. до його повноліття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16 травня 2019 року.

Головуючий:

Судді: