Справа № 127/1738/19
Провадження № 22-ц/801/909/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Луценко Л. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю.Б.,

суддів Стадника І.М., Матківської М.В.,

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Луценко Л.В. у м. Вінниця, зі складенням його повного тексту 11 березня 2019 року,

у справі № 127/1738/19 за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, про встановлення факту родинних відносин,

встановив:

18.01.2019 Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявлені вимоги мотивовані тим, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Москва Російської Федерації, де на той час проживала його мати ОСОБА_2 . На день народження та реєстрації народження заявника прізвище його матері було « ОСОБА_2 ».

Згідно з актовим записом про народження ОСОБА_1 №1565 від 19.12.2002 року, вчиненого Хамовницьким відділом ЗАГС м. Москви, в графі «мати» значиться ОСОБА_2 , громадянка Росії.

Шлюб між матір`ю та батьком заявника був розірваний 24.03.2010 року у Хамовницькому відділі ЗАГС м. Москви, після розірвання шлюбу мати заявника залишила собі дошлюбне прізвище - « ОСОБА_2 ».

Мати заявника ОСОБА_2 є громадянкою України, що підтверджується її паспортом громадянина України.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 року №5492-VI, з наступними змінами, передбачено обов`язок кожного громадянина України по досягненні 14 років отримати паспорт громадянина України, який посвідчує його особу та підтверджує громадянство України.

Після виповнення заявнику чотирнадцяти років останній звернувся до міграційної служби із заявою про отримання паспорту громадянина України, однак йому було відмовлено у зв`язку із відсутністю підтвердження його приналежності до громадянства України. Окрім того, у документах має місце невідповідність прізвища заявника прізвищу матері як громадянки України. При цьому заявнику рекомендовано для вирішення даного питання надати підтверджуючий документ або рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що громадянка України ОСОБА_2 є матір`ю дитини ОСОБА_1

Встановлення факту родинних відносин заявнику потрібно для отримання громадянства України, виходячи із положень статті 14 Закону України «Про громадянство України», за яким передбачено, що оскільки мати в нього є громадянкою України, то за її клопотанням він може бути зареєстрований як громадянин України, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що Управління ДМС України у Вінницькій області вважає, що рішення суду прийнято без врахування всіх обставин справи, що мали значення для вірного вирішення справи, з порушенням норм процесуального права, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що призвело до прийняття незаконного рішення, а тому рішення підлягає скасуванню. Апелянт вказує на те, що оскільки родинні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 лише встановлюються, остання не може бути законним представником ОСОБА_1 .. Суд проігнорував вимоги заінтересованої особи дослідити паспорт громадянки Російської Федерації ОСОБА_2 та зіставити хоча б фотографії громадянки Російської Федерації ОСОБА_2 та громадянки України ОСОБА_2 , оскільки ніяких доказів про те, що це є одна й таж особа заявником не надано.

У відзиві на апеляційну скаргу представник заявника та законного представника адвокат Іващук В.А. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2019 року - залишити без змін. Вказує, що незважаючи на те, що ОСОБА_1 є неповнолітнім, він має законні правові підстави звертатися в суд з заявою про встановлення факту родинних відносин з матір`ю ОСОБА_2 , оскільки від цього залежатиме право отримання саме ним громадянства України. Рішення суду в даній справі про встановлення факту, що має юридичне значення необхідне лише у відносинах з питання прийняття громадянства України. В решті всіх відносин, які виникають з усіма державними та недержавними органами ніяких сумнівів про те, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 не було.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Москва Росія, про що 19.12.2002 року Хамовницьким відділом ЗАГС м. Москви складено запис акту про народження №1565, його батьками значяться: батько ОСОБА_6 , громадянин Росії, мати ОСОБА_2 , громадянка Росії, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Хамовницьким відділом ЗАГС м. Москви 19.12.2002 року (а.с. 5-6).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого Хамовницьким відділом ЗАГС Управління ЗАГС Москви 24.03.2010 року, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 22.03.2010 року на підставі рішення мирового судді 156 судової дільниці Одинцовського району Московської області від 10.03.2010 року було розірвано, про що 24.03.2010 року складено запис акту про розірвання шлюбу №167, після розірвання шлюбу присвоєно ОСОБА_2 прізвище « ОСОБА_2 » (а.с. 9-10).

Відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 20.03.2000 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється громадянкою України (а.с.11).

З показань свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судовому засіданні встановлено, що наприкінці 2003 року ОСОБА_2 привезла заявника до м. Вінниці на постійне місце проживання до своєї матері та бабусі заявника ОСОБА_7 . З того часу заявник проживає разом з матір`ю та бабусею за адресою: АДРЕСА_1 , навчається у школі і вважає себе українцем з народження.

Показання свідків підтверджуються іншими доказами по справі, а саме: довідкою квартального комітету №8 від 30.03.2007 року №560, відповідно до якої ОСОБА_7 проживає у АДРЕСА_2 і разом з нею проживає її онук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьки якого в даний час проживають у Росії (а.с. 14); довідкою міської дитячої поліклініки №1, відповідно до якої остання видана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що він проживає по АДРЕСА_2 , з 31.03.2004 року взятий на облік дитячою поліклінікою №1 і буде спостерігатись і надалі (а.с.14); довідкою комітету мікрорайону «Слов`янка» від 28.08.2018 року №1345, відповідно до якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який з 01.04.2004 року проживає без реєстрації (а.с.15); копією трудової книжки ОСОБА_7 , згідно якої прослідковується, що остання з 01.04.2004 року по 05.12.2005 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною (онуком) до досягнення останнім трьох річного віку (а.с. 17); випискою з амбулаторної карти КЗ «ЦПМСД №2», відповідно до якої вбачається, шо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01.01.2004 року по теперішній час спостерігається сімейним лікарем в КНП «ЦПМСД №2» (а.с.и18); довідкою КЗ «ДНЗ №59 ВМР» №51 від 16.08.2018 року про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно відвідував дошкільний навчальний заклад №59 з 01.09.2005 року по 01.09.2009 року (а.с.19); довідкою КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів із спеціалізованими класами з поглибленим вивченням математики і фізики №34 Вінницької міської ради» від 16.08.2018 року №207, про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно навчається з 01.09.2009 року по даний час у комунальному закладі «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів із спеціалізованими класами з поглибленим вивченням математики і фізики №34 Вінницької міської ради» (а.с.20).

Після виповнення заявнику 14 років останній звернувся до міграційної служби із заявою про отримання паспорта громадянина України, однак йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю підтвердження його приналежності до громадянства України.

На звернення законного представника заявника ОСОБА_2 до міграційної служби щодо пояснення причини повернення з УДМС України у Вінницькій області матеріалів щодо набуття заявником громадянства України, нею отримано відповідь від 15.08.2018 року №0511-351-0511.2-18 за підписом заступника начальника 1-го міського відділу у м. Вінниці ДМС України у Вінницькій області. За змістом вказаної відповіді, крім посилання на громадянство Росії матері, зазначено, що у документах має місце невідповідність прізвища ОСОБА_1 прізвищу «Жукова» як громадянки України. Відповідно до обліків 1-го міського відділу у м. Вінниці УДМС України у Вінницькій області ОСОБА_2 є громадянкою України згідно зі ст.и3 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року та у правових відносинах з Україною визнається лише громадянкою України. У зв`язку з викладеним рекомендовано усунути вказані розбіжності та надати відповідний підтверджуючий документ або рішення суду про встановлення факту, який має юридичне значення, а саме, що громадянка України ОСОБА_2 є матір`ю дитини ОСОБА_1 (а.с. 13).

Суд вважав, що встановлення факту родинних відносин заявника з його матір`ю необхідно заявнику для отримання громадянства України, виходячи із положень статті 14 Закону України «Про громадянство України», вказаний факт родинних відносин неможливо встановити у інший спосіб чи отримати документ на підтвердження даного факту, а відтак єдиним способом підтвердження останнього є встановлення його судовим рішенням, оскільки від нього залежить створення умов здійснення заявником особистих немайнових прав.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що факт родинних відносин заявника з його матір`ю знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак заява заявника підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 5 ст. 367 ЦПК України якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

У ч. 1 та 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування. З урахуванням зазначеної в заяві мети, суд визначає коло осіб, які можуть бути залучені до участі у справі.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту батьківства, володіння будинком на праві власності тощо.

При вирішенні питання щодо прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, крім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній

На підтвердження зазначених в заяві обставин, ОСОБА_1 надав суду відповідні докази: свідоцтво про шлюб ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з громадянином ОСОБА_6 , згідно якого змінено прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 »; свідоцтво про народження ОСОБА_1 , де його мати є ОСОБА_2 , а батько ОСОБА_6 ; свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де вказано прізвище останньої після розірвання « ОСОБА_2 ».

Оригінали документів видані державними органами Російської Федерації та здійснено їх переклад з російської мови на українську.

Чинним законодавством України визначено порядок легалізації іноземних офіційних документів на території України.

Державна реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові і засвідчується свідоцтвом про народження (стаття 144 Сімейного кодексу України).

Свідоцтво про народження є документом, що підтверджує факт реєстрації народження дитини. У свідоцтві про народження дитини обов`язково повинні міститися відомості про батьків.

Оскільки законом визначено документ органу реєстрації актів громадянського стану, в якому містяться відомості про батьків дитини, і даний документ заявником ОСОБА_1 не втрачено, колегія суддів вважає, що підстави для встановлення факту родинних відносин судом в порядку окремого провадження відсутні.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 377, 382, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2019 року скасувати, а провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, про встановлення факту родинних відносин - закрити.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 травня 2019 року.

Головуючий: Ю. Б. Войтко

Судді: І. М. Стадник

М. В. Матківська