ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 675/248/19
Провадження № 22-ц/4820/738/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 01 лютого 2019 року про передачу позовної заяви ОСОБА_1 на розгляд за територіальною підсудністю Новомосковському районному суду Дніпропетровської області у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,-

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним передано на розгляд за територіальною юрисдикцією Новомосковському районному суду Дніпропетровської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. На думку апелянта, суд безпідставно застосував до спірних правовідносин положення ч. 1 ст. 27 ЦПК України, хоча зобов`язаний виходити з положень ч. 1 ст. 30 ЦПК України, за якими позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна, або його основної частини. Вказує, що предметом позову є заповіт, який стосується виключно нерухомого майна спадкодавиці - квартири та земельної ділянки, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Передаючи позовну заяву на розгляд іншому суду, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 проживає у м. Новомосковськ Дніпропетровської області, тому справа згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України належить до територіальної юрисдикції Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

З таким висновком суду не можна погодитися, зважаючи на таке.

У позові заявлено вимогу про визнання недійсним заповіту, який стосується нерухомого майна, - земельної ділянки та квартири. Вказане нерухоме майно знаходиться по АДРЕСА_1 .

Наведене свідчить про те, що спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, незалежно від реєстрації місця проживання/місцезнаходження відповідача.

Отже, існують підстави для визначення підсудності справи не за загальним правилом (ст.27 ЦПК України), а за правилами ст. 30 ЦПК України, яка встановлює правила виключної підсудності.

За таких обставин апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції при вирішенні цього питання допустив порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 01 лютого 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 травня 2019 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М.Костенко