Житомирський апеляційний суд
Справа №279/4179/18 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 21 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 279/4179/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Левківська Галина Сергіївна, про визнання договору дарування квартири недійсним, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 , на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 8 січня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Шульги О. М.,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 . Спадкове майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскілки придбане в період зареєстрованого шлюбу спадкодавця з ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 19 листопада 2013 року № 2846, посвідченим приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Неборачко І.В.

Вказав, що 6 липня 2017 року подав заяву про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Івчука С.С., яким відкрито спадкову справу за №42/2017. 19 вересня 2017 року звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спадковому майні. Проте нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. 20 жовтня 2017 року він звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку даної квартири в порядку спадкування за законом (справа №279/4182/17).

21 серпня 2018 року під час підготовчого судового засідання у вказаній справі було встановлено, що ОСОБА_2 подарувала спірну квартиру своїй дочці- ОСОБА_3 На підтвердження вказаної обставини суду надано копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 11 січня 2018 року. Договір дарування посвідчено приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Левківською Г.С.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 , відчужуючи спадкове майно ОСОБА_3 , була обізнана про наявність спору щодо спадкового майна, однак при вчиненні нотаріальної дії не заявила про наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальна дія.

Таким чином, на думку позивача, вказаний договір дарування був укладений між відповідачами без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались даним правочином, оскільки ОСОБА_2 мала невирішений з ним майновий спір. Дії сторін договору дарування направлені на фіктивний перехід права власності на спадкове майно до близького родича з метою приховати це майно.

З урахуванням викладеного вище, просив суд визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Левківською Г.С. 11 січня 2018 року № 66.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 8 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позов.

Зокрема, зазначає, що справа мала бути розглянута в порядку загального позовного провадження, оскільки спір пов`язаний з порушенням прав позивача на спадкове майно як спадкоємця за законом. Окрім того, судом проігноровано клопотання позивача про витребування матеріалів нотаріальної справи № 66 від 11 січня 2018 року щодо посвідчення спірного договору дарування квартири.

Вказує, що жодних доказів того, що майно передано ОСОБА_3 , матеріали справи не містять, водночас ОСОБА_2 продовжує проживати у спірній квартирі, фактично володіє та користується нею, а її дочка ОСОБА_3 проживає за іншою адресою.

Судом не надано належної оцінки тому, що договір дарування спірної квартири уклали сторони, які є близькими родичами, та не перевірено, чи передбачали ці сторони реальне настання правових наслідків, обумовлених договором дарування.

Вважає помилковим висновок суду про відсутність у діях відповідачів порушення права позивача на спадкове майно через те, що частка майна позивача є незначною - лише 1/6 спірної квартири.

Крім того, посилається на порушення приватним нотаріусом вимог ст. 44, ч.2 ст. 54, ст. 49 Закону України «Про нотаріат» і п. 4.6 глави I розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 717 ЦК України визначено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні ( обдаровуваному) безоплатно майно ( дарунок) у власність.

У частині 5 статті 203 ЦК України закріплене правило про те, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За правилами частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1,2 статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Аналіз змісту даної норми вказує на те, що ознаками фіктивного правочину є: наявність зовнішньої форми правочину, що фіксує удавані наміри сторін; відсутність у сторін дійсного наміру створити наслідки, які зумовлювалися у цьому правочині. У діях сторін такого правочину відсутня головна ознака правочину - спрямованість на встановлення, припинення або іншу зміну цивільних правовідносин.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року за №9, для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину.

Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 .

Позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину, звернувшись до приватного нотаріуса Коростенського міського нотаріального округу Івчука С.С. з відповідною заявою. Зазначена заява отримана нотаріусом 6 липня 2017 року.

Матеріали спадкової справи №42/2017, яка заведена 28 квітня 2017 року, свідчать, що, окрім позивача, спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 є: батько ОСОБА_6 та дружина ОСОБА_2 .

До складу спадкового майна, зокрема, входить Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира була придбана під час перебування ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_2 19 листопада 2013 року.

19 вересня 2017 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно. 17 жовтня 2017 року приватний нотаріус Коростенського міського нотаріального округу Івчук С.С. відмовив у вчиненні даної нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності спадкодавця на це майно.

В судовому засіданні також встановлено, що з 26 жовтня 2017 року у провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебуває цивільна справа №279/4182/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спадковому майні - квартирі АДРЕСА_1 .

11 січня 2018 року ОСОБА_2 подарувала своїй дочці ОСОБА_3 спірну квартиру. Вказана обставина підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Левківською Г.С. 11 січня 2018 року та зареєстрованим в реєстрі за №66.

Таким чином, на час вчинення спірного правочину ОСОБА_2 було достовірно відомо про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до неї про визнання права власності на частину даної квартири в порядку спадкування, отже, могла передбачити негативні наслідки для себе у випадку задоволення позовних вимог.

Окрім того, суд бере до уваги ту обставину, що договір дарування укладений між близькими родичами, що, в свою чергу, поряд з існуванням судового спору стосовно даної квартири, вказує на фіктивний перехід права власності на це нерухоме майно. Відповідачі не спростували належними та допустимими доказами позовні вимоги, не надали пояснень щодо необхідності укладення спірного правочину після пред`явлення ОСОБА_1 позову про визнання права власності на частку у спадковому майні. Матеріали справи також не містять доказів того, що відбулась фактична передача цієї квартири у власність обдаровуваної.

Заслуговує на увагу й та обставина, що при посвідченні спірної угоди ОСОБА_2 стверджувала, що під час шлюбу її чоловік ОСОБА_4 не ставив питання про виділ його частки у вказаній квартирі та відсутні особи, які б претендували на цю частку після його смерті. Зазначене підтверджується змістом її заяви від 11 січня 2018 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що при укладенні договору дарування у відповідачів був відсутній дійсний намір створити наслідки, які зумовлювалися цим правочином.

Враховуючи ту обставину, що спірна квартира була придбана під час пребування ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя, до складу спадщини входить 1/2 її частина. ОСОБА_2 , набувши право власності на іншу частину даної квартири у розмірі 1/2 ідеальної частки, вправі розпоряджатися нею на власний розсуд.

Отже, договір дарування слід визнати недійсним в 1/2 частині.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідачів на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню по 264 грн.30 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст.259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 8 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним в Ѕ частині договір дарування квартири АДРЕСА_1 , який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 11 січня 2018 року та посвідчений приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Левківською Г.С. 11 січня 2018 року і зареєстрований в реєстрі за №66 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 264 грн. 30 коп. судового збору з кожної.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 21 травня 2019 року.