1Справа № 335/2566/18 2/335/153/2019
УХВАЛА
про відмову у забезпеченні позову
17 травня 2019 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Соболєвої І.П.,
за участю секретаря судового засідання Хома Д.М.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 7 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову,
12 березня 2018 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Разом з позовною заявою до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_4 та тимчасово обмежити йому у праві виїзду за межі України.
Заява мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення суду на користь позивача. Вказує, що є підстави вважати, що ОСОБА_4 , з урахуванням того, що сума відшкодування є великою, може здійснити відчуження належного йому майна або взагалі покинути територію України з метою уникнення виконання зобов`язань. Такі дії в подальшому призведуть до неможливості виконання рішення суду та реального отримання відшкодування матеріальної шкоди, а отже рішення суду не буде виконано.?
Ухвалою суду від 11 липня 2018 р. заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову було задоволено частково. З метою забезпечення заборонено ОСОБА_4 вчиняти дії щодо розпорядження всім рухомим та нерухомим майном, що належить ОСОБА_4 до ухвалення судом рішення у даній справі. В іншій частині вимог відмовлено.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 27 лютого 2019 р. ухвалу суду від 11 липня 2018 р. про забезпечення позову скасовано, а справу направлено для продовження розгляду.
Суд поставив на обговорення всіх учасників процесу питання про забезпечення позову у справі.
Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити заяву про забезпечення позову.
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши надані матеріали, суд встановив наступне.
Як передбачено ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п. 1 та 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Вирішуючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог.
З матеріалів справи та заяви про забезпечення позову вбачається, що між сторонами виник спір з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої позивачеві внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вчиненої з вини відповідача. Ціна позову в даній справі становить 1 214 822,15 гривень.
Як вказує позивач в позовні заяві та заяві про забезпечення позову, є підстави вважати, що ОСОБА_4 , з урахуванням того, що сума відшкодування є великою, може здійснити відчуження належного йому майна або взагалі покинути територію України з метою уникнення виконання зобов`язань.
Аналізуючи надані суду документи, суд доходить висновку, що зважаючи на предмет спору у даній цивільній справі є неспівмірним заявлений спосіб забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, оскільки позивачем не конкретизовано на яке саме рухоме та нерухоме майно позивач просить накласти арешт.
Також, матеріалами справи не підтверджено станом на час розгляду даного процесуального питання, чи дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Вирішуючи вимогу про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України, суд виходить з такого.
Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до ч.ч. 13 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.
Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 149154, 260 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову залишити без задоволення.
Вступну та резолютивну частини ухвали виготовлено в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 17 травня 2019 р.
Повний текст ухвали виготовлено 20 травня 2019 р.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду (ухвала) не були вручені у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Суддя І.П. Соболєва