Житомирський апеляційний суд
Справа №272/704/17 Головуючий у 1-й інст. Чуб І. А.
Категорія 83 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №272/704/17 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Андрушівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Заєць Наталії Василівии

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Андрушівського районного суду Житомирської області від 12 березня 2019 року, постановлену під головуванням судді Чуб І.А. у смт Андрушівка,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Андрушівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області Заєць Н.В., в обґрунтування якої зазначив, що заочним рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 12.02.2018 із нього стягнуто на користь Харківського національного університету повітряних сил кошти на навчання у сумі 167 732, 07 грн. Виконавчий лист за вказаним рішенням було подано до Андрушівського ВДВС ГТУЮ у Житомирській області та відкрито виконавче провадження, проте в подальшому стягувач забрав виконавчий лист і стягнення не відбувалось. Незважаючи на це, старшим державним виконавцем Андрушівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області Заєць Н.В. винесено постанову про відкриття провадження про стягнення виконавчого збору у сумі 17024, 81 грн на підставі постанови №57749450, винесеної 25.01.2019. Вважав вказану постанову незаконною та просив її скасувати.

Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 12 березня 2019 року у відкритті провадження у справі відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу. Зокрема зазначає, що справу повинен розглядати суд загальної юрисдикції, оскільки оскарження дій державного виконавця, який хоча і є суб`єктом владних повноважень, визначено положеннями статей 383-389 ЦПК України, ст. 1212 ГК України та ст. 181 КАС України. Вказує, що оскільки стягнення відбувалося за рішенням суду у цивільній справі, то і в розумінні положень ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» вказану скаргу повинен розглядати суд загальної юрисдикції, тобто той, що видав виконавчий документ.

У відзиві на апеляційну скаргу Андрушівський РВ ДВС ГТУЮ в Житомирській області просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити. Зазначає, що в силу приписів ст. 74 Закону України справа підвідомча суду адміністративної юрисдикції, а тому постанова про відмову у відкритті провадження є законною.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця від 12.02.2019 відкрито виконавче провадження (АСВП 58340959) про стягнення з ОСОБА_1 на користь Андрушівського відділу державної виконавчої служби виконавчого збору в сумі 17 024,81грн. (а.с.3).

ОСОБА_1 звернувся із скаргою на зазначену постанову в порядку цивільного судочинства.

За змістом п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону № 1404-VІІІ постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами.

Частиною 2 ст. 74 Закону № 1404-VІІІпередбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Окрім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 по справі № 509/4842/17 роз`яснено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, визначаючи предметну юрисдикцію справи, та правильно вказав, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а відтак справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Тому суд першої інстанції правильно відмовив у відкритті провадження у справі і роз`яснив позивачу його право на звернення до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні. Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Андрушівського районного суду Житомирської області від 12 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30.05.2019.

Головуючий Судді