ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1679/19 Справа № 205/4780/17 Суддя у 1-й інстанції - Шавула В.С. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2017 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «КРЕДО» до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Сентравіс Продакшн Юкрейн» про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И Л А:

26 липня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ПрАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн» про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування. Просив стягнути на свою користь з відповідача суму збитків в порядку регресу у розмірі 100 000,00 грн. та судові витрати по справі (а.с.1-2).

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2017 року позовні вимоги ТДВ СК «КРЕДО» до ОСОБА_1 , третя особа: ПрАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн» про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТДВ СК «КРЕДО» грошові кошти пов`язані із сплатою страхового відшкодування в сумі 100 000,00 грн. Вирішено питання щодо судових витрат (а.с.36-39).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2017 року - залишено без задоволення (а.с.68).

Не погодившись з заочним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідачем виконано всі вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.72-74).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як власника наземного транспортного засобу, застрахована в ТДВ СК «КРЕДО» на підставі полісу №АІ/9664570 від 21.05.2016 року (а.с.8-9).

05 серпня 2016 року з вини ОСОБА_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої завдано шкоди автомобілю марки «VOLKSWAGEN JETTA», д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , який на праві власності належить ПрАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн».

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року, яка залишена без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області м. Кривий Ріг від 17 травня 2017 року, - вина ОСОБА_1 є доведеною у вчиненні ним дорожньо-транспортної пригоди та йогно визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.16-17,18).

Матеріальний збиток завданий власнику автомобіля марки «VOLKSWAGEN JETTA», д/н НОМЕР_1 , згідно висновку авто товарознавчого дослідження спеціаліста №303 від 18.08.2016 року, становить 158 297,00 грн. (а.с.10-14).

Відповідно до страхового акту № Э.ENSTRAX/3-10320083 від 14.06.2017 року, сума страхового відшкодування, що підлягає відшкодуванню становить 100 000,00 грн. (а.с.19).

Позивач, виконуючи свої договірні зобов`язання за полісом №АІ/9664570 від 21.05.2016 року, перерахував страхове відшкодування в сумі 100 000,00 грн., про що свідчить платіжне доручення №7174 від 20.06.2017року (а.с.20).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до позивача як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник має до відповідача, і розмір фактично відшкодованих витрат, який понесло ТДВ СК «КРЕДО» при оплаті страхового відшкодування підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За правилами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (ст. 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за ст. 1191 ЦК особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, сплативши страхову суму потерпілому в розмірі 100 000 грн., ТДВ СК «КРЕДО» має право на відшкодування в порядку регресу цієї суми за рахунок коштів винної особи, ОСОБА_1

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування вказаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: