Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/517/19
Провадження № 2/553/546/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
26.09.2019 року м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - Парахіної Є.В.,
при секретарі - Бідній Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про включення прав на нерухоме майно до складу спадщини, -
На підставі заяви позивачки приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Яровим О.Б. заведено спадкову справу № 41-2018 після смерті ОСОБА_5 , 07.02.2019 року видано їй свідоцтво про право власності на частку у майні подружжя на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на легковий автомобіль, а також свідоцтво про право на спадщину за заповітом на іншу 1/2 частку автомобіля. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.02.2019 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок та земельні ділянки з посиланням на те, що договори купівлі-продажу будинку та земельних ділянок укладалися у період, коли ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , а тому зазначене майно може бути спільною сумісною власністю подружжя.
Вказує, що на час придбання вищевказаного нерухомого майна ОСОБА_5 формально перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , з дружиною не мешкав однією родиною з 1995 року, майно є його особистою власністю.
Позивач та її представник адвокат Остапенко А.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Після оголошеної в судовому засіданні перерви в судове засідання не з`явились, надавши заяви з проханням проводити розгляд справи без їх участі, вказали, що просять позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_4 , будучи повідомлена про час та місце розгляду справи, за останнім відомим позивачу місцем проживання та шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті суду, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, не подала відзив на позовну заяву.
За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача та її представника, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Звертаючись на суду з даним позовом, позивач ОСОБА_3 вказувала про те, що є єдиною спадкоємицею майна чоловіка ОСОБА_5 , яке належало йому на праві особистої власності.
Так, встановлені судом обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_3 до 09 жовтня 2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , який розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , виданим 09.10.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 170.
З листопада 2002 року ОСОБА_3 проживала однією сім`єю з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , в АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.03.1996 року, посвідченого виконкомом Ковалівської сільської ради народних депутатів Полтавського району Полтавської області, та Договору дарування серії ВСК № 093615 від 07.12.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори.
Згідно з актом від 09.02.2019 року, складеним та підписаним ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вони підтверджують, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з листопада 2002 року по березень 2004 року спільно проживали однією родиною як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_2 , вели спільне господарство.
Факт спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в цей період часу підтверджується також листами матері ОСОБА_5 , в яких вона акцентує увагу на їх спільному проживанні однією сім`єю, а також фотокартками з ювілею ОСОБА_10 , відповідно до яких 13.02.2003 року вони разом з ОСОБА_3 святкували його 55 річний ювілей.
Як пояснили в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які є друзями позивача з дитинства, а також свідок ОСОБА_14 , яка є подругою позивача з 1994 року, їм відомо, що після розірвання шлюбу з 2002 року ОСОБА_3 проживала однією сім`єю з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Згодом вони придбали будинок в м. Полтаві, в якому разом зробили ремонт, після чого проживали у ньому постійно до дня смерті ОСОБА_5 .
Разом з тим, ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , який розірвано 06 травня 2003 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 06.05.2003 року зроблено запис за № 231, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 , виданим 06.05.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Комінтернівського районного управління юстиції в м. Харкові.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що в 2003 році, в період їх фактичного спільного провадження з нею, проте під час формального перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 , ОСОБА_15 придбав нерухоме майно.
Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" станом на 31.10.2018 року, він складається з садового будинку літ. "А-1" в складі наступних приміщень: тамбур (І) площею 2,1 кв.м, сіни (ІІ) площею 9,5 кв.м, кладова (ІІІ) площею 2,6 кв.м, коридор (1-1) площею 4,5 кв.м, санвузол (1-2) площею 4,3 кв.м, кухня (1-3) площею 15,2 кв.м, кімната (1-4) площею 15,8 кв.м, а також господарських будівель і споруд літня кухня літ. "Б", сарай літ. "В", сарай літ. "в, в-1", вбиральня літ. "Г", ворота № 1, огорожа № 2, 3, колодязь № 4, свердловина № 5.
Позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_5 постійно проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно даних домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 , в даному будинку зареєстровані ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - з 19.11.2004 року та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - з 04.08.2006 року.
ОСОБА_17 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 31.03.2006 року про що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 , виданого Ленінським відділом РАЦС Полтавського міського управління юстиції, в Книзі реєстрації шлюбів 31.03.2006 року зроблено відповідний запис за № 31.
01.12.2016 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Яровим О.Б. посвідчений заповіт (реєстровий № 1104) від імені ОСОБА_5 , згідно з яким діючи добровільно і перебуваючи в здорову розумі та ясній пам`яті, і розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлений нотаріусом з приписами цивільного законодавства, на випадок своєї смерті зробив розпорядження: усі його права та обов`язки та усе його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Верхоли Полтавського району Полтавської області.
Згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого 23.04.2018 року Подільським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 70 років, про що складено актовий запис № 226.
Відповідно до довідки приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Ярового О.Б. за вих. № 116/01-16 від 06.05.2019 року, виданої ОСОБА_3 , на підставі її заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка зареєстрована у Книзі обліку та реєстрації спадкових справ 25 жовтня 2018 року за № 88, було заведено спадкову справу № 41-2018 після смерті громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Єдиним спадкоємцем померлого на підставі заповіту, посвідченого 01.12.2016 та зареєстрованого в реєстрі за № 1104, є вона. Інші особи із заявами про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про видачу свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя - не зверталися. 07 лютого 2019 року були видані їй свідоцтва про право власності на 1/2 частку у праві власності в спільному майні подружжя, та про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку у праві власності на автомобіль, які зареєстровано в реєстрі відповідно за № № 101, 102.
07.02.2019 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Яровим О.Б. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 102, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5 , 1948 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дружина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 , місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/2 частки у праві власності на автомобіль марки ВАЗ, модель 2104 ЗНГ, 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_10 НОМЕР_11 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований 1-им МРВ ДАІ м. Полтави 31 травня 2007 року, який належав померлому ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 1- им МРВ ДАІ м. Полтава 31 травня 2007 року.
В цей же день 07.02.2019 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Яровим О.Б. видано свідоцтво про право власності, яким посвідчено, що ОСОБА_3 , яка згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_12 , виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 31 березня 2006 року є пережившою дружиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно подружжя, право власності на яке в указаній частці посвідчується цим свідоцтвом, складається з: автомобіля марки ВАЗ, модель 2104 ЗНГ, 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_10 НОМЕР_11 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований 1-им МРВ ДАІ м. Полтави 31 травня 2007 року, який належав померлому ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 1- им МРВ ДАІ м. Полтава 31 травня 2007 року.
Разом з цим, 7.02.2019 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Яровим О.Б. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії, а саме, видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельні ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_6 чоловіку, ОСОБА_5 .
Нотаріус послався на те, що із наданих документів та матеріалів спадкової справи дійсно підтверджується те, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер чоловік заявниці, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який був зареєстрований та мешкав в АДРЕСА_1 . На підтвердження факту його смерті заявницею надано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_8 , видане Подільським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 23 квітня 2018 року. Спадкоємицею за заповітом, посвідченим від його імені приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Яровим О.Б. 01 грудня 2016 року за реєстровим № 1104, на вищевказане майно є дружина померлого, ОСОБА_3 . Спадщину заявниця прийняла шляхом постійного проживання з померлим за однією адресою, що підтверджується реєстрацією її місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою в її паспорті, де на стор. 11 зазначено про реєстрацію за цією адресою на час відкриття спадщини (станом на 23.04.2018). Відповідно до п. 1. ст. 68 Закону України "Про нотаріат" та п.4.14 глави 10 розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом при видачі свідоцтва про право на спадщину перевіряється склад спадкового майна. Заявницею було надано правовстановлюючі документи на вищевказане нерухоме майно: на житловий будинок - договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Огир Л.А. 29 березня 2003 року за реєстровим № 824, та право власності на який зареєстровано Колективним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації Інвентаризатор 03 квітня 2003 року у реєстровій книзі № 3 за реєстровим № 487,та на земельні ділянки - Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 094644, виданий виконавчим комітетом Полтавської міської ради 08 серпня 2003 року на підставі договору купівлі-продажу земельних ділянок від 29 березня 2003 року, реєстр за № 825, та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 3-614. Відповідно ж до п. 4.21 Порядку, при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із правовстановлюючого документа вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. Зазначені ж вище договори купівлі-продажу, це саме ті правовстановлюючі документи, на підставі яких майно може бути спільною сумісною власністю. З`ясовуючи це, правовий режим зазначеного вище спадкового майна, мною було виготовлено Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № НОМЕР_13 щодо громадянина ОСОБА_5 , та встановлено, що 10 квітня 1973 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції складаний актовий запис № 367 про шлюб ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та громадянки ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , (прізвище після реєстрації шлюбу " ОСОБА_19 "). Шлюб розірвано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 06 травня 2003 року, актовий запис № 231. Таким чином, вказане вище нерухоме майно було набуто, коли померлий де-юре перебував у шлюбі з першою дружиною ОСОБА_4 , тому зазначені житловий будинок та земельні ділянки можуть бути спільною власністю. Також ним були поставлені відповідні запитання заявниці стосовно того, чи жива ОСОБА_4 , чи знає заявниця її місце проживання, на які вона відповіла, що не володіє такою інформацію. Відповідно ж до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч. 1 ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Таким чином, за відсутності інформації, яка б давала змогу визначити режим спадкового майна (спільна сумісна померлого, ОСОБА_5 з його колишньою дружиною, ОСОБА_4 , чи особиста приватна власність померлого), нотаріус не має можливості визначити склад спадкового майна (яка саме частка у праві власності на зазначене нерухоме майно належить померлому на праві особистої приватної власності).
В ч. 1 ст. 22 КпШС, який діяв станом на час придбання ОСОБА_21 нерухомого майна, було визначено, що майно, нажите подружжя за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння користування і розпорядження цим майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 28 КпШС було передбачено, що суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.
Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про доведеність того факту, що ОСОБА_5 на час придбання будинку АДРЕСА_1 29.03.2003 року та на час набуття права власності на земельну ділянку за вказаною адресою роздільно проживав з дружиною ОСОБА_4 при фактичному припиненні шлюбу, а отже вказане нерухоме майно є його особистою приватною власністю.
Враховуючи викладене, аналізуючи докази в їх сукупиності, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 та наявність підстав для визнання будинку та земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 , такими, що входять до складу спадщини, що відкрилася після смерті громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як таких, що належать спадкодавцю на праві особистої приватної власності.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-83, 89, 263-265, 280 - 284 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_9 ) до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_5 , РНОКПП невідомий) про включення прав на нерухоме майно до складу спадщини задовольнити.
Визнати, що наступне майно:
- садибний (індивідуальний) будинок літ. "А-1" в складі приміщень: тамбур (І) площею 2,1 кв.м, сіни (ІІ) площею 9,5 кв.м, кладова (ІІІ) площею 2,6 кв.м, коридор (1-1) площею 4,5 кв.м, санвузол (1-2) площею 4,3 кв.м, кухня (1-3) площею 15,2 кв.м, кімната (1-4) площею 15,8 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами літня кухня літ. "Б", сарай літ. "В", сарай літ. "в, в-1", вбиральня літ. "Г", ворота № 1, огорожа № 2, 3, колодязь № 4, свердловина № 5, - за адресою: АДРЕСА_1 ;
входять до складу спадщини, що відкрилася після смерті громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як такі, що належать спадкодавцю на праві особистої приватної власності.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст складений 01.10.2019 року.
Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиЄ. В. Парахіна