Справа № 204/5147/19
Провадження № 6/204/100/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мащук В.Ю.,

при секретарі Голушко В.В.,

за участю приватного виконавця Вірко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпро подання Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко Сергія Григоровича Терещенко ОСОБА_1 В ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2019 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко Сергія Григоровича Терещенко ОСОБА_1 В ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 .

Подання передано судді на розгляд 24 липня 2019 року.

В обґрунтування подання приватним виконавцем зазначено, що на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження ВП № 56909128 з примусового виконання виконавчого листа № 204/5810/17 виданого 23.07.2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму сплачених грошових коштів у якості авансу у розмірі 25600 (двадцять п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок; стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. З метою забезпечення виконання вимог виконавчого документу приватним виконавцем накладено арешт на майно боржника шляхом винесення відповідної постанови від 02.08.2018, яка реалізована у відповідних державних реєстрах.

06.08.2018 року надійшла відповідь від Державної фіскальної служби України про наявні відкриті рахунки боржника в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». З метою виконання рішення суду винесено постанову про арешт коштів боржника, яка направлена для виконання до банківської установи боржника. Відповідно до повідомлення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» постанова прийнята до виконання, але в боржника відсутні грошові кошти.

Відповідно до державних реєстрів нерухоме майно яке-б належало боржникові на праві власності, не зареєстровано.

Неодноразовим виходом приватного виконавця за адресою зазначеною в виконавчому документі: АДРЕСА_1 Дніпро АДРЕСА_2 а, двері ніхто не відчиняв були залишені виклики приватного виконавця які проігноровані боржником.

18.01.2019 року до офісу приватного виконавця з`явився боржник Багдасарян ОСОБА_5 , який надав пояснення, що не проти виконувати рішення суду та визнає борг, але у зв`язку з тяжким матеріальним положенням немає можливості його сплачувати. Повідомити про місце проживання відмовився, повідомив, що будь яке рухоме та нерухоме майно відсутнє.

Відповідно до паспортних данних боржник зареєстрований в АДРЕСА_2 .

У зв`язку з тим, що Державна фіскальна служба Україна не надає інформацію про відкриті розрахункові рахунки фізичних осіб приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, яка направлена до виконання до банківських установ. Відповідно до отриманих відповідей рахунки в боржника відсутні, та закриті самостійно боржником.

В період з 18.01.2019 - 23.07.2019 року боржником було перераховано на виконання рішення суду 153 грн.

Відповідно до повідомлення Державної прикордонної служби України громадянин ОСОБА_3 з моменту відкриття виконавчого провадження неодноразово перетинав державний кордон України, змінює закордонний паспорт. Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань боржник веде підприємницьку діяльність, що свідчить про ухилення та не вчинення боржником жодних дій спрямованих на виконання рішення суду, у зв`язку з чим приватний виконавець звернувся до суду з поданням.

Приватний виконавець в судовому засіданні подання підтримав просив суд задовольнити його в повному обсязі, пояснив що рішення суду почало виконуватися боржником.

Інші сторони та заінтересовані особи в судове засідання не викликались, відповідно до ч. 2 ст. 441 ЦПК України.

Вислухавши приватного виконавця, дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко Сергія Григоровича перебуває виконавче провадження № 56909128 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму сплачених грошових коштів у якості авансу у розмірі 25600 (двадцять п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок; стягнення з ОСОБА_3 користь ОСОБА_4 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн..

В подальшому виконавцем здійснено ряд заходів, направлених на примусове виконання рішення суду, що підтверджується копіями з матеріалів виконавчого провадження.

Під час виконання рішення суду державним виконавцем накладено арешт на все майно, що належить боржнику, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника в АТ КБ «ПриватБанк», перевірено майновий стан боржника, згідно актів державного виконавця від 27.11.2018 року, 15.04.2019 року під час виходу за адресою місця проживання боржника ОСОБА_6 , двері ніхто не відчинив.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_6 , наданих приватному виконавцю, останній пояснив, що майна останній не має, не працює, має кошти на банківській картці, які просив зарахувати в рахунок боргу. Крім того, у поясненнях зазначив, що через нестабільний дохід має можливісь погашати суму заборгованості, яка стягнена з нього за рішенням суду у розмірі 50 100 гривень на місяць.

За період з 18.01.2019 року по 23.07.2019 року боржником перераховано на виконання рішення суду 153 грн.

Відповідно до інформації Державної прикордонної служби Багдасаряна ОСОБА_7 , в період з 26.10.2018 по 12.02.2019 неодноразово перетинав державний кордон України.

Відповідно до ч.1, ч. 3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до вимог п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на день прийняття рішення ВСУ), означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі "Гочев проти Болгарії" Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78 - 82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. згадуване вище рішення європейського Суду за справою "Рінер проти Болгарії", §124 і згадуване вище рішення Європейського Суду "Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии", §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. за справою "Сіссаніс проти Румунії"), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою "Ле Конт, Ван ОСОБА_8 і Де Мейере проти Бельгії" (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...".

Тобто, застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Ухиленням від виконання рішення є така поведінка боржника, якою він створює різного роду перешкоди або просто проявляє бездіяльність, а державний чи приватний виконавець мусить залучати власні можливості для примусового виконання рішення суду. При чому, такі перешкоди боржник може розпочати вчиняти ще до моменту ухвалення рішення у справі або, навіть, до подачі позову, завчасно передбачаючи настання зобов`язальних наслідків.

Суд враховує, що невиконання судових рішень в Україні посягає першість серед звернень до Європейського суду з прав людини із заявами проти України. У справі "Бурмич та інші проти України" (заява № 46852/13 та інші) Європейський суд з прав людини вкотре підкреслив існування системної державної проблеми невиконання рішень судів, велику кількість звернень до цього суду та серйозність такої проблеми.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачені законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними у цьому Пакті.

За судовими органами, органами, які мають реалізувати виконання рішень, відповідно до Конституції України та міжнародних договорів закріплено обов`язок відновити та захистити права, свободи та інтереси осіб, які звернулись за такою допомогою або захистом із залученням всіх можливих законних засобів цього.

Отже, суд повторює, що вплив на боржника переслідує виключно позитивну мету це реальний, а не ілюзорний, захист інтересів стягувача, непохитна обов`язковість судового рішення, та, що також важливе, розвантаження державних і приватних органів з виконання рішень з метою можливості виконати інші рішення.

Таким чином, подання виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Однак, подання не містить аргументацію ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань. Так, державним виконавцем не надано доказів умисного ухилення від явки боржника, так як не надано доказів, що боржник був належним чином повідомлений про необхідність явки до державного виконавця, а також того, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду, так як боржник вносив платежі на виконання рішення суду. Крім того, виконавцем не доведено також факт того, що боржник умисно здійснював виїзди за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду.

Сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Оскільки подання та надані державним виконавцем матеріали не містять доказів ухилення боржника від виконання зобов`язання, суд вважає передчасним застосування до ОСОБА_3 , як до боржника, з метою виконання ним своїх боргових зобов`язань такого заходу впливу, як тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, а тому підстави для його задоволення відсутні.

Керуючись ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзд в Україну громадян України», ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко Сергія Григоровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя В.Ю. Мащук