Справа№ 328/641/19
27.05.2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року м. Токмак Токмацький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді: Гавілей М.М.

при секретарі: Корольковій К.М.

за участю позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Токмак у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Токмацького районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Неповнолітній ОСОБА_3 мешкає з нею і знаходиться на її утриманні. Дитина за віком потребує посиленого харчування, одягу, перебуває на диспансерному обліку в дитячій поліклініці, потребує санаторно-курортного лікування, відпочинку, на що нею витрачаються щомісячно кошти приблизно 12000 грн. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі в його вихованні не приймає. Відповідач є приватним підприємцем, має високий дохід,тому може надавати матеріальну допомогу для покриття половини витрат у сумі 6000 грн. Домовленості між нею та відповідачем про участь останнього в утриманні дитини не досягнуто. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн., щомісячно, з індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

У відзиві на позов відповідач зазначив про те, що заявлений позивачем розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 6000 грн. є значно завищеним, перевищує встановлений законом мінімальний розмір аліментів - 50% прожиткового мінімуму для дитини його віку, згоден сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 2000 грн. Позивачем не доведена його спроможність сплачувати аліменти у розмірі 6000 грн. щомісячно, не доведено понесених витрат на утримання дитини у розмірі 12000 грн. Згідно декларації про майновий стан та доходи за 2018 рік загальна сума річного доходу становить 43486,51 грн. Тому заявлена позивачем сума аліментів не співмірна з його доходами. Просив суд врахувати стан його здоровя, має хронічні захворювання, у звязку з чим потребує систематичного лікування, дотримання дієт, реабілітаційних заходів.

В судовому засіданні позивач підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, додатково пояснивши, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі в утримані їх спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які на місяць складають 12000 грн., маючи матеріальну можливість утримувати сина. Відповідач здійснює підприємницьку дільність, має високий дохід приблизно 80000 грн. на місяць, має у власності декілька об`єктів нерухомого майна, які здає в оренду та отримує дохід, авмобіль, подорожує за межі країни. Вона також є приватним підприємцем, має перукарню.

Відповідач позов визнав частково, погодившись сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 2000 грн. щомісячно, в іншій частині просив відмовити позивачу. Підтвердив обставини, викладені у відзиві та додатково пояснив, що позивач через особисті неприязні відносини, чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, у звязку з чим він припинив матеріально допомогати на утримання дитини, заявлений позивачем розмір аліментів є завищенним та необґрунтованим, адже його доходи від приємницької діяльності за 2018 рік становлять 43486,51 грн., інших доходів він не має. Більшість приміщень належного йому торгівельного комплексу «Золота рибка» за адресою: АДРЕСА_1 , є вільними, в оренді не перебувають. 1/5 частина нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , вже приблизно 5 років не використовується, салоном «Адам і Єва» в АДРЕСА_3 , користується його старший син. Що стосується жилої нерухомості, то квартира АДРЕСА_4 належить не йому, а позивачу, будинок АДРЕСА_5 належить на праві власності старшому сину. В 2019 році подорожував до Єгипту та Тайланду, путівки придбалися по акційним цінам.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову за наступних підстав:

Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22.07.2004 року.

Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка ОСББ «Елітний» №30 від 30.11.2018 року.

Позивач займається підприємницькою діяльністю, вид діяльності: надання послуг перукарнями та салонами краси.

Як убачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 09.08.2000, вид діяльності: надання в оренду і експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Згідно довідки Токмацького управління ГУ ДФС У Запорізькій області дохід ОСОБА_2 . за 2018 рік згідно декларації про майновий стан та доходи за 2018 рік становив 43486,51 грн.

Як встановлено судом, відповідач має на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_6 ; квартира за адресою: АДРЕСА_7 ; нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_6 » АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_6 , АДРЕСА_3 ); 1/5 частина нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 08.05.2019 року. Має на праві власності автомобіль Renault Kangoo НОМЕР_2 .

Згідно довідки КНП «Токмацький центр первинної медико-санітарної допомоги» Токмацької міської ради від 12.04.2019 року ОСОБА_2 страждає на стенокардію, кардіоскрелоз, гіпертонічну хворобу ІІ стадія високого ризику, цукровий діабет середньої тяжкості та потребує постійного лікування, дієтичного харчування та реабілітації.

Вищевказані обставини сторонами визнавалися та не оспорювалися.

Згідно ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Таким чином, системний аналіз норм права, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини.

Статтею 27 Конвенції про права дитини передбачено, що батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, відповідно ст. 182 СК України, суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд вважає за необхідне зазначити, що аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, забезпечення достойного рівня життя і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Згідно частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2019 року становить 2027 грн., отже, на кожного з батьків припадає, як мінімум, по 1013,50 грн.

Враховуючи вказаний розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також обов`язок обох батьків утримувати дітей, встановлений законом про бюджет, мінімальний розмір витрат на дитину з боку кожного з батьків для дітей віком від 6 до 18 років не може бути меншим за 1013,50 грн.

Між тим, позивач просить стягути аліменти на утримання дитини в сумі 6000 грн., який значно перевищує вказаний мінімум, який кожний з батьків має вкладати на дитину, а також встановлений розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Вдаючись лише в підрахунок майна відповідача, позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження отримання відповідачем щомісячного доходу в розмірі 80000 грн, не надала свого ретельного розрахунку щодо необхідних щомісячних витрат на утримання дитини у розмірі 12000 грн. та доказів понесених нею витрат, про які вона зазначає в позовній заяві. А також не врахувала, що також має утримувати свого сина, не перекладаючи цей обовязок лише на батька.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Беручи до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття в рівній мірі покладено на обох батьків, те, що відповідач визнав частково позов, матеріальне положення та стан здоровя відповідача, наявність нерухомого та рухомого майна, його витрат; відсутність інших непрацездатних осіб на утриманні, те, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років складає 2027 грн. (ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»), що в силу ст. 182 СК України є рекомендованим розміром аліментів на одну дитину, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 3000 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05.03.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважав, що такий розмір стягуваних аліментів є справедливим і таким, що забезпечує необхідну участь батька в утриманні дитини, яка проживає разом з позивачем, є достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Крім того, позивач, посилаючись у позовній заяві на потребу у витратах на санаторно-курортне лікування, оздоровлення дитини, не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину в порядку ст. 185 СК України, для звернення з якими дана справа для неї не є перешкодою.

Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до положень статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 430 ЦПК України, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184 СК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_9 , аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., щомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05.03.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_9 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 який проживає за адресою: АДРЕСА_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 А.

Суддя: