Номер провадження 2/754/3773/19
РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня 2019 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Козловець К.П.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_1

за участю представника позивача Новікової В.О.

за участю представника відповідача ОСОБА_4 .

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 13 серпня 2005 року між позивачем та ОСОБА_5 був укладений шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації шлюбів Святошинського РАГС м. Києва, актовий запис № 858. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: доньку - ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина - ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з позивачем. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 18.07.2017 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, рішення набрало законної сили. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20.10.2017 було ухвалено стягнути з ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 3500грн щомісячно, починаючи з 05 вересня 2017 року і до повноліття дітей. Крім елементарних потреб дітей в одязі, харчуванні, ліках, позивачка несе додаткові витрати на оплату навчання, відвідування розвиваючих гуртків, спортивних секцій, фестивалів, інших занять. Донька сторін по справі - ОСОБА_6 постійно відвідує «Зразковий театр-студія мюзикл "ОКей", Школу джазового і естрадного мистецтва», Студію образотворчого мистецтва " Мрія ". Син сторін по справі - ОСОБА_7 відвідує Школу танців "CONNECTION". Відповідач, крім сплати аліментів у розмірі 3500грн, іншої участі у витратах на матеріальне забезпечення та розвиток дітей, не приймає. На прохання допомогти покрити додаткові фінансові витрати на дітей відповідач не реагує. Позивач по справі працює на посаді менеджера ТОВ «СПЕЦГРУП НВП» та отримує щомісячний дохід в середньому 3000грн. В свою чергу, Відповідач займає посаду головного спеціаліста відділу адміністрування Єдиного державного реєстру активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні Управління виявлення та розшуку активів в Національному агентстві України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів. Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру декларацій. Відповідач за 2017 рік отримав заробітну плату в розмірі 243206,00грн, тобто, більше ніж 20000грн на місяць. Відповідно до Довідки про доходи Відповідача, що було надано з місця роботи за шість перших місяців 2018 року, отримав 136800грн заробітної плати, тобто, в середньому 22800грн на місяць. У зв`язку з викладеним вище позивач просить суд збільшити розмір аліментів, так як дохід відповідача збільшився.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2019 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

07.02.2019 в судовому засіданні представник позивача Новікова В.О. подала заяву про збільшення позовних вимог.

07.02.2019 в судовому засіданні суд прийняв заяву представника позивача про збільшення позовних вимог, шляхом зміни способу виконання батьком обов`язку утримувати дітей з твердої грошової суми 3500грн, щомісячно на 1/3частину від всіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позову до досягнення дітьми повноліття.

26.02.2019 до суду надійшов відзив від представника відповідача, відповідно до якого зазначено, що відповідач ніколи не заперечував свого обов`язку, щодо утримання дітей. Відповідач приймає активну особисту та фінансову участь у піклуванні дітей, забезпеченні їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, тому вважає вимогу позивача про збільшення розміру аліментів не обґрунтованою. Так, твердження позивача про забезпечення дітей одягом, необґрунтоване та недоведене, не надано жодного чеку, квитанції. Крім того відповідач має непрацездатну мати - ОСОБА_8 . У зв`язку із непрацездатністю, похилим віком та хворобою, мати відповідача також перебуває на його утриманні. 28 квітня 2018 року відповідачем укладено шлюб з ОСОБА_9 , зареєстрований Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 695. Між відповідачем та його дружиною укладено Договір б/н від 01 травня 2018 року подружжя про матеріальну підтримку, за умовами якого відповідач надає матеріальну підтримку дружині шляхом щомісячної сплати на користь останньої грошових коштів в розмірі 3 000грн. Таким чином, на утриманні відповідача, окрім спільних із позивачем дітей, перебувають також непрацездатна мати та дружина. Враховуючи викладеним відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог про збільшення розміру аліментів відмовити в повному обсязі.

26.03.2019 від представника позивача Новікової В.О. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначила, що якщо враховувати довідки про доходи сторін, то доходи відповідача значно збільшились з моменту винесення Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20.10.2017. Щодо Договору подружжя при матеріальну підтримку від 01.05.2018, як вбачається з наданої відповідачем копії свідоцтва про шлюб, дійсно, 28.04.2018 відповідач вступив в шлюб з ОСОБА_9 . Про наявність спільних дітей не зазначається. Однак, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Відповідач не додає жодних доказів на підтвердження непрацездатності своєї дружини, доказів того, що його дружина потребує матеріальної допомоги, досягла пенсійного віку, являється особою з інвалідністю I, II чи III групи, не працевлаштована та не отримує доходів. З доданої до відзиву копії пенсійного посвідчення виданого на ім`я ОСОБА_8 , вбачається, що остання з 01.05.2010 отримує пенсію за віком в розмірі 4672,92грн. Зважаючи на такі обставини, вважаємо, що відповідач не надав суду достатніх доказів того, що його мати і дружина перебувають на його утриманні або потребують додаткового утримання.

09.04.2019 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від представника відповідача відповідно до яких зазначено, що стороною позивача не враховано, що зазначена сума відповідачу тільки нарахована і з неї було утримано податки і збори, а отже дійсний розмір доходу відповідача є меншим. Відомості, зазначені у Довідці № 20/6-19 від 20.02.2019, ставляться під сумнів у відповіді на відзив з огляду на те, що в Довідці про доходи ОСОБА_5 № 130 від 12.03.2019 розмір заробітної плати за лютий 2019 року становить 48430,82грн. З приводу цього, варто зазначити, що, по-перше, вказана сума зазначена без вирахування податків і зборів. По-друге, твердження про те, що дана сума є саме заробітною платою відповідача не відповідає дійсності, оскільки, значну її частину складають премії, надбавки та інші мотиваційні виплати, які не носять системного характеру. Варто також відзначити, що позивач не надала жодного доказу, який би міг підтвердити її особисті фінансову участь в утриманні дітей, про що відповідачем наголошувалось у відзиві на позовну заяву, більш того, переважна більшість витрат, які позивач підтверджувала документами, доданими до позовної заяви, здійснюються саме з того рахунку, на який відповідачем перераховуються аліменти, при цьому інших надходжень грошових коштів, окрім як аліменти, на даний рахунок не спостерігається, що чітко вбачається із виписок по картковому рахунку позивача.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача Новікова В.О. в судових засіданнях підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_5 та представник відповідача ОСОБА_10 в судових засіданнях заперечували проти позовних вимог, посилаючись на обставини та докази, зазначені у відзиві та запереченнях.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

13 серпня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був зареєстрований шлюб, Відділом реєстрації актовий цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 858.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане Відділом реєстрації актовий цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві та сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане Відділом реєстрації актовий цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 18.07.2017 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, рішення набрало законної сили.

Судом установлено, що після розірвання шлюбу діти проживають разом з позивачкою.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20.10.2017 було стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3500грн щомісячно, починаючи з 05 вересня 2017 року і до повноліття дітей.

14.02.2018 головним державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Жиглій В.М. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до виконавчого листа №754/11409/17, виданий Деснянським районним судом міста Києва 31.10.2017.

Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Так, відповідно до статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Згідно із частин 2, 3 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

Отже, судом встановлено, що дохід відповідача ОСОБА_5 відповідно до щорічної декларації за 2017 рік, заробітна плата становила - 243206,00грн.

Відповідно до довідки про доходи № 132 від 29.12.2019, нарахований дохід ОСОБА_5 за 2018 рік, становив - 540108,48грн. За березень 2019 року, нарахований дохід відповідача становив - 97707,10грн, що підтверджується довідкою про доходи №133 від 29.03.2019.

Крім того, судом установлено та не заперечувалось учасниками справи, що відповідач не має заборгованості по сплаті аліментів, сплачує вчасно.

Відповідно до довідки про доходи №7 від 02.07.2018, ОСОБА_1 , з липня 2017 року по червень 2018 року мала сукупний дохід в розмірі 47483,65грн.

Також, судом установлено, що відповідач ОСОБА_5 має офіційний шлюб з ОСОБА_9 , що підтверджено Свідоцтвом про шлюб, видано 28.04.2018, Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Однак суд ставиться критично до пояснень позивача та його представника, щодо того, що на утриманні відповідача окрім спільних із позивачем дітей, перебувають також непрацездатна мати та дружина, посилаючись на укладені договори: Договір про утримання непрацездатної мати повнолітнім сином, покриття додаткових витрат від 02.01.2018 та Договір подружжя про матеріальну підтримку від 01.05.2018, а тому відповідач не погоджується на збільшення розміру аліментів, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Аналіз норм статей 75 і 76 СК України дає підстави для висновку про те, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Однак, судом було встановлено, що дружина відповідача не пенсіонерка та не являється інвалідом II чи III групи, офіційно працевлаштована та отримує самостійні доходи, про що в судовому засіданні було зазначено відповідачем ОСОБА_5

Відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 виданого на ім`я ОСОБА_8 (мати відповідача), вбачається, що остання з 01.05.2010 отримує пенсію за віком в розмірі 4672,92грн, що перевищує мінімальну заробітну плату в Україні (з січня 2019 року, становить 4173грн) та мінімальний прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, який становить на січень 2019 року - 1497грн.

Крім того, суд зауважує, що дорослі діти надають своїм батькам матеріальну підтримку добровільно. І це відповідає вимогам ст. 51 Конституції України, яка встановлює обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає правоможної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із Закону України "Про державний бюджет на 2019 рік" прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень; з 1 липня - 1699гривні, з 1 грудня - 1779 гривень; від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2019 гривень; з 1 липня - 2118 гривні, з 1 грудня - 2218 гривень.

Отже, враховуючи, що Сімейний Кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Стаття 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Враховуючи викладене вище, та те, що у відповідача ОСОБА_1 дійсно змінився матеріальний стан в біг покращення, відповідно до доказів, які знаходяться в матеріалах справи, суд вважає, що дійсно є підстави для зміни розміру аліментів, шляхом зміни способу їх присудження.

Таким чином, беручи до уваги положення ст.182 Сімейного кодексу України, наявність у відповідача постійної роботи, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, передбачений Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та обставини справи, суд приходить до висновку, що задля забезпечення гармонійного розвитку дітей необхідно змінити розмір аліментів які стягуються з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі з 3500грн на 1/3частину усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2018 року і до повноліття дитини.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів ОСОБА_1 в суді здійснювала адвокат Новікова Вікторія Олегівна, повноваження якої були підтверджені ордером на надання правової допомоги серії КС № 282495 від 27.08.2018, в якому зазначена підстава: договір про надання правової допомоги №26/02-2 від 26.03.2018. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано детальний опис робіт, квитанції №05/02 від 05.02.2019, №20/03 від 20.03.2019 на суму 3000грн.

Враховуючи викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України, беручі до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги та задоволення позову, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 слід стягнути в розмірі 3000грн понесених судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги при розгляді справи в суді.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 768,40грн.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Європейською Конвенцію про права дитини статтями 75, 76, 80, 84, 180-184, 191, 273 СК України, статтями 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 263 - 265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів- задовольнити.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі з 3500грн на 1/3частину усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2018 року і до повноліття дитини.

Виконавчий лист виданий на підставі рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20.10.2017 по справі № 754/11409/17, виданий 31.10.2017, реєстраційний номер виконавчого провадження: 55520000 - відкликати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання через Деснянський районний суд міста Києва.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_5 .

Повний текст складено та підписано 24.05.2019.

Суддя В.В. Бабко