Постанова

Іменем України

13 червня 2019 року

м. Київ

справа № 330/1842/16-ц

провадження № 61-34457св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 17 травня 2017 року в складі колегії суддів: Крилової О. В., Бєлки В. Ю., Трофимової Д. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що між сторонами 19 лютого 2013 року укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії картки.

Відповідач порушив свої зобов`язання за договором, тому станом на 31 серпня 2016 року виник борг перед банком у розмірі 12 661,65 грн, у тому числі:3 393,65 грн - заборгованість за кредитом; 8 188,85 грн - заборгованість зі сплати процентів; 500 грн - штраф (фіксована частина), 579,12 грн - штраф (процентна складова).

На підставі викладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 661,65 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 26 січня 2017 року (в складі судді Федорець С. В.) позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 19 лютого 2013 року у розмірі 12 661,62 грн, яка складається з наступного: 3 393,65 грн - заборгованість за кредитом; 8 188,85 грн - заборгованість зі сплати процентів; 500 грн - штраф (фіксована частина), 579,12 грн - штраф (процентна складова).

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1 378 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що що позичальником порушено умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь кредитора.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 17 травня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позові.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що посадові особи Якимівського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», зловживаючи своїм службовим становищем, за результатами проведення несанкціонованої операції зняли з рахунку ОСОБА_1 грошові кошти, чим заподіяли останньому матеріальний збиток.

Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів невиконання відповідачем умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком. При цьому, ПАТ КБ «ПриватБанк» не надало обґрунтованого розрахунку заборгованості.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач підписав заяву, ознайомився з умовами надання банківських послуг, тому зобов`язаний був їх виконувати. Відповідач не лише знімав, але й повертав кредитні кошти в рахунок отриманого кредиту.

ОСОБА_1 порушив свої зобов`язання за договором, тому станом на 31 серпня 2016 року виник борг перед банком у розмірі 12 661,65 грн.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факту крадіжки коштів з його рахунку посадовими особами Якимівського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк».

Доводи інших учасників справи

Інший учасник справи не скористався своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направив.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

04 червня 2019 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 19 лютого 2013 року підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, в якій не зазначено про отримання позичальником кредиту у розмірі 4 000 грн. У заяві вказано про встановлення кредитного ліміту у розмірі 8 000 грн.

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31 серпня 2016 року становить 12 661,65 грн, у тому числі: 3 393,65 грн - заборгованість за кредитом; 8 188,85 грн - заборгованість зі сплати процентів; 500 грн - штраф (фіксована частина), 579,12 грн - штраф (процентна складова).

Крім того, позивачем і відповідачем надано аналогічні роздруківки руху грошових коштів по картковому рахунку відповідача, з яких вбачається, що дійсно відповідачем вносилися на цей рахунок власні кошти у розмірі 190 000 грн, якими потім ОСОБА_1 користувався за власним розсудом.

Відповідач заперечує зняття ним з рахунку суми 8 370 грн для придбання меблів. Згідно до наданих роздруківок, ця сума була знята 20 лютого 2014 року для оплати меблів.

З приводу незаконності дій працівника банку порушене кримінальне провадження.

Встановлено, що відповідач відразу після виявлення незаконного списання звернувся до правоохоронних органів та повідомив про це банк.

За наданими заступником начальника Якимівського відділення поліції Мелітопольського відділу поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області Міністерства внутрішніх справ України довідками, в провадженні слідчого відділення Якимівського відділу поліції знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за заявою відповідача за фактом зловживання службовим становищем посадовою особою Якимівського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 .

За цими фактами об`єднано 38 проваджень. Під час досудового слідства встановлено, що з 01 січня 2011 року до 03 листопада 2014 року посадові особи Якимівського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», зловживаючи своїм службовим становищем, за результатами проведення несанкціонованої операції зняли з рахунку ОСОБА_1 грошові кошти, чим заподіяли останньому матеріальний збиток. Вказано, що на даний час банк ухиляється від надання всіх необхідних документів та затягує досудове слідство.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Як встановлено вище, ОСОБА_1 19 лютого 2013 року підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, в якій не зазначено про отримання позичальником кредиту у розмірі 4 000 грн, як вказано банком у позовній заяві. У заяві вказано про встановлення кредитного ліміту у розмірі 8 000 грн.

За наданими банком відомостями щодо руху коштів на рахунку відповідача вбачається, що він у день підписання анкети заяви не отримував грошових коштів, користувався наданою карткою для власних потреб, не мав заборгованості з використання кредитних коштів, навпаки поклав на картку свої гроші у значному розмірі, які використовував без утворення жодних боргів за рахунок кредитних коштів.

Відповідач вказував, що у лютому 2014 року з його рахунку було незаконно списана грошова сума у розмірі 8 370 грн, яка утворила кредитну заборгованість.

За змістом статей 10, 11 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.Разом з тим, позивачем не доведено належними та допустимими доказам заявлених вимог, зокрема порушення позивачем укладеного між сторонами договору, внаслідок чого виникла заборгованість.

При цьому, відповідач стверджує, що саме ці кошти були викрадені з його карткового рахунку працівниками ПАТ КБ «ПриватБанку», через що він звернувся з відповідною заявою та відомості за його заявою були внесені до ЄРДР.

Разом з тим, розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві.

У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту.

Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим, отже апеляційний суд дійшов правильного висновку в цій конкретній справі, що доводи позивача щодо тіла кредиту, розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами.

Отже, на підставі викладеного апеляційний суд правильного встановив, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі відповідачу кредиту у розмірі 4 000 грн, не надано належних доказів зарахування цих коштів на кредитну картку позичальника, видачу коштів готівкою тощо.

Доводи касаційної скарги, що відповідач був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, які додані до позовної заяви, не мають правового значення для правильного вирішення спору за встановлених судом обставин щодо відсутності доказів на підтвердження розміру наданого кредиту та, як наслідок, розміру заборгованості за ним.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 17 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

А. І. Грушицький

В. В. Сердюк