ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/5108/18
Провадження № 22-ц/4820/795/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар - Дубова М.В.,

з участю представників апелянта, представника позивача,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Електромонтаж-466» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2019 року, суддя Бондарчук В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Електромонтаж-466» про стягнення коштів,

встановив:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТзДВ «Електромонтаж-466» про стягнення коштів.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27 грудня 2005 року між ним та ТзДВ «Електромонтаж-466» було укладено договір на дольову участь у будівництві житла, квартири АДРЕСА_1 (після прийняття будинку в експлуатацію було змінено адресу АДРЕСА_2 . Вартість квартири сторонами була визначена в сумі 1 090 176 грн, які ОСОБА_1 зобов`язувався сплатити не пізніше квітня 2009 року.

На підставі договору уступки, укладеного з ПП «Моноліт-Буд» він набув право вимоги за договором №3 від 9 січня 2007 року, укладеним між ПП «Моноліт-Буд» та ЗАТ «Електромонтаж-466» на виконання будівельних робіт на суму 1 091 782 грн.

30 червня 2009 року між ЗАТ «Електромонтаж-466» та ОСОБА_1 досягнуто домовленості про зарахування зустрічних однорідних вимог за договором від 27 грудня 2005 року та договором №3 від 9 січня 2007 року.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, не передав йому квартиру, позивач просив суд стягнути з ТзДВ «Електромонтаж-466» кошти згідно договору у розмірі 1 090 176 грн., а також судові витрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2019 року позов було задоволено. Стягнуто з ТзДВ «Електромонтаж-466» на користь ОСОБА_1 1 090 176 грн. та судові витрати в сумі 8840 грн., а також з ТзДВ « Електромонтаж -466» стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 310 грн.

В апеляційній скарзі ТзДВ «Електромонтаж-466» просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги товариство зазначило, що зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 1 090 176 грн. не могло бути проведено і підписано головою правління товариства ОСОБА_2, оскільки в бухгалтерському обліку відсутні дані щодо проведення такого розрахунку.

В справі відсутні докази надання ПП «Моноліт-Буд» послуг по будівництву будинку відповідно до договору №3 від 09.01.2007 року на суму 2 588 546 грн. 40 коп.

ТзДВ «Електромонтаж-466» не було повідомлено про уступку прав у травні 2009 року. Фактична дата укладення договору про відступлення права вимоги є 25.05.2015 року, а не 25.05.2009 року, оскільки 02.06.2009 року між ТзДВ «Електромонтаж-466» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду, яка передбачала розрахунок по договору на дольову участь у будівництві житла виключно у грошовій формі.

Про те, що відступлення прав ОСОБА_1 25.05.2009 рокуне здійснювалось свідчить відсутність запису про таку операцію і відсутність даних про зменшення боргу в Акті звірки взаємних розрахунків від 03.02.2010 року, проведеної між ТзДВ «Електромонтаж-466» та ПП «Моноліт-Буд».

На момент укладення договору про відступлення права вимоги 25.05.2009 року була відсутня така обов`язкова підстава для цього виду договору як наявність дійсної вимоги в розмірі 1 091 782 грн., про що свідчать платіжні доручення про сплату коштів на загальну суму 697 724 грн. та акт від 25.01.2008 року про взаємозалік наданих будівельних матеріалів на суму 61 554 грн. 65 коп.

На думку апелянта, договір про дольову участь у будівництві житла, квартири АДРЕСА_1 від 27 грудня 2005 року втратив чинність, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не провів розрахунок за квартиру вчасно. Після втрати чинності даного договору 22 грудня 2009 року був укладений договір дольової участі у будівництві житла, квартири АДРЕСА_3 з іншою фізичною особою, яка і провела повну оплату вартості спірного приміщення.

Судом безпідставно не було застосовано наслідків спливу позовної давності, оскільки позивач міг звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права по закінченню трьохрічного строку, до 26.05.2012 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача, адвокат Собецька Г.В., просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, повністю погодившись з висновками суду.

В судовому засіданні представники апелянта підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник позивача в суді проти апеляційної скарги заперечила, підтримала висновки суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 27 грудня 2005 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Електромонтаж-466» було укладено договір №3-27 А-2 на дольову участь у будівництві житла, предметом якого є взаємовідносини між забудовником та дольовиком по будівництву квартири АДРЕСА_1 , з виходом на АДРЕСА_2 , ущільнена забудова з 6 квартир (т. 1, а. с. 7).

Додатковою угодою до даного договору від 2 червня 2009 року було передбачено, що враховуючи побажання замовника внутрішні роботи виконувати власними силами, крім електропостачання і електропроводки, вартість квартири (при умові виконання в термін всіх пунктів договору і даної додаткової угоди), буде складати 340,68х3200=1 090 176 гривень. Дата сплати коштів була встановлена не пізніше червня 2009 року. При взаємній згоді сторін дольовик за надане житло розраховується об`єктом незавершеного будівництва - два поверхи і земельна ділянка площею 10 (десять) соток, що йому належать відповідно до витягу №22748205 від 18.05.2009 року по АДРЕСА_4 (т. 1, а.с. 8).

09 січня 2007 року між ЗАТ «Електромонтаж-466» (Замовник) та ПП «Моноліт-Буд» (Підрядник) було укладено договір №3 на виконання будівельних робіт на будівництві 32-квартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованим магазином та кафе по АДРЕСА_5 та НОМЕР_1 житлового будинку ущільненої забудови по АДРЕСА_7 (т. 1 а. с. 12).

25 травня 2009 року між ОСОБА_1 та ПП «Моноліт-Буд» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав право вимагати виконання зобов`язань за договором №3 від 09 січня 2007 року на виконання будівельних робіт на будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1 , укладеного між ПП «Моноліт-Буд» та ЗАТ «Електромонтаж466» на суму 1 091 782,80 грн. (т. 1 а.с. 9).

25 травня 2009 року між ПП «Моноліт-Буд» та ОСОБА_1 було складено акт про залік взаємних однорідних вимог, а саме: за договором від 10 квітня 2007 року укладеного між ОСОБА_1 та ПП «Моноліт-Буд», ОСОБА_1 передав ПП «Моноліт-Буд» будівельні матеріали на загальну суму 1 092 034 грн. 20 коп., а згідно договору уступки від 25 травня 2009 року ОСОБА_1 передано право вимоги виконання зобов`язань за договором №3 від 9 січня 2007 року на виконання робіт, укладеного між ПП «Моноліт-Буд» та ЗАТ «Електромонтаж-466» на суму 1091782 грн 80 коп. (т. 1 а.с. 15).

Також було складено акт передачі документів, відповідно до якого на виконання договору про відступлення права вимоги від 25 травня 2015 року кредитор передав, а новий кредитор прийняв документи, що підтверджують дійсність та правомочність права вимоги (т. 1 а. с. 10).

21 грудня 2015 року між ПП «Моноліт-Буд» та ОСОБА_1 було укладено договір про виправлення описки в акті приймання-передачі документів згідно договору про уступку права вимоги від 25 травня 2009 року, а саме у даті акта приймання-передачі документів з 25 травня 2015 року на 25 травня 2009 року (т. 1 а.с. 11).

30 червня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до голови правління ЗАТ «Електромонтаж-466» із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог за договором №3-27 А-2 від 27 грудня 2005 року на суму 1 090 176 грн., укладеним між ним та ЗАТ «Електромонтаж-466», а також договором №3 від 9 січня 2007 року, укладеним між ЗАТ «Електромонтаж-466» та ПП «Моноліт-Буд» на суму 1 091 782 грн. 80 коп. Відповідна заява

була погоджена головою правління ЗАТ «Електромонтаж-466» ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 14).

24 березня 2015 року шість зблокованих індивідуальних житлових будинків було прийнято в експлуатацію, про що свідчить декларація про готовність об`єкта до експлуатації та наказ Хмельницької міської ради №117 від 29 квітня 2015 року (т. 1 а. с. 17-20).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 6 березня 2018 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_9 зареєстровано за ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 23).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14 грудня 2017 року у справі №686/18548/15-ц в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТзДВ «Електромонтаж-466» про зобов`язання передати зблокований індивідуальний житловий будинок по АДРЕСА_9 та документи необхідні для реєстрації права власності було відмовлено. Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 30 січня 2018 року рішення суду було залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення. В постанові апеляційного суду в мотивувальній частині було зазначено, що в разі відступлення права вимоги від ПП «Моноліт-Буд» на користь позивача, в останнього може виникнути право вимоги про повернення коштів за виконані роботи.

Задовольняючи позов суд дійшов висновку, що з пропозицією проведення взаєморозрахунку за договором №3-27 А-2 від 27 грудня 2005 року та договором №3 від 9 січня 2007 року погодився голова правління ЗАТ «Електромонтаж-466», про що поставив свій підпис, не заперечуючи дійсність актів виконаних робіт за квітень та липень 2007 року.Оскільки ОСОБА_1 після завершення будівництва будинку по АДРЕСА_10 право власності на квартиру АДРЕСА_3 не набув, у нього виникло право вимагати повернення коштів в сумі 1 090 176 грн, зарахованих за зустрічними вимогами відповідно до заяви від 30 червня 2009 року та договору від 25 травня 2009 року укладеного між ним та ПП «Моноліт-Буд». На думку суду справа містить достатньо доказів на підтвердження позовних вимог.

Такі висновки суду є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 538 ЦК України передбачено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

Однією з підстав виникнення зобов`язання є договір.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. ч. 1, 8 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як було встановлено судом першої інстанції, що також не заперечувалося сторонами у справі, на виконанням умов договору від 27 грудня 2005 року, №3-27 А-2 на дольову участь у будівництві житла, укладеного між ТзДВ «Електромонтаж-466» та ОСОБА_1 , останнім не було проведено оплати вартості будівельних робіт в обумовленій сторонами договору сумі, 1090176 грн. При цьому, укладаючи 2 червня 2009 року додаткову угоду до договору від 27 грудня 2005 року, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання повністю сплатити вартість квартири, яка визначена сторонами в розмірі 1090176 грн. не пізніше червня 2009 року. При цьому сторони погодили можливість проведення оплати належним боржнику нерухомим майном.

В той же час, 25 травня 2009 року між ОСОБА_1 та ПП «Моноліт-Буд» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав право вимагати виконання зобов`язань за договором №3 від 09 січня 2007 року на виконання будівельних робіт на будівництві житлового будинку по АДРЕСА_11 та АДРЕСА_12 , укладеного між ПП «Моноліт-Буд» та ЗАТ «Електромонтаж466» на суму 1 091 782,80 грн.

При цьому, як стверджує позивач, на дату укладення договору про відступлення права вимоги, 25 травня 2009 року, він мав право на пред`явлення такої вимоги до відповідача, оскільки в повній мірі виконав свої зобов`язання перед ПП «Моноліт-Буд», надавши останньому будівельні матеріали на суму 1 091 782,80 грн.

Однак, отримавши право вимоги за зобов`язаннями ТзДВ «Електромонтаж-466», через тиждень, 2 червня 2009 року ОСОБА_1 укладає додаткову угоду з товариством, відповідно до умов якої приймає на себе зобов`язання по повній сплаті вартості нерухомого майна за договором від 27 грудня 2005 року. Таким чином, позивач стверджує, що він, фактично повністю оплативши вартість спірного нерухомого майна шляхом надання підприємству-забудовнику будівельних матеріалів, повторно взяв на себе зобов`язання по оплаті цього ж нерухомого майна в грошовій формі або належним йому нерухомим майном.

Необхідно також зауважити, що на підтвердження обставин щодо фактичної передачі ПП «Моноліт-Буд» будівельних матеріалів на суму 1 091 782,80 грн. відповідно до умов договору від 25 травня 2009 року ОСОБА_1 не надано жодного доказу. Такі дані відсутні у фінансово - звітніх, бухгалтерських документах учасників справи, які містяться в справі.

Задовольняючи позовні вимоги суд, зокрема, вважав доведеним факт наявності заборгованості ТзДВ «Електромонтаж-466» перед ПП «Моноліт-Буд» за договором від 09 січня 2007 року, №3, який був укладений між ними на виконання будівельних робіт по будівництву 32-квартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованим магазином та кафе по АДРЕСА_5 та 6-квартирного житлового будинку ущільненої забудови по АДРЕСА_7 . Загальна вартість виконаних будівельних робіт ПП «Моноліт-Буд» визначена судом в розмірі 2 588 546 грн. 40 коп.

Однак висновки суду не відповідають обставинам справи, суперечать доказам, які містяться в справі.

Так, відповідно до актів приймання виконаних підрядних робіт, в яких містяться підписи та відтиски печаток посадових осіб підрядника та замовника, за період з лютого 2007 року по листопад 2007 року ПП «Моноліт-Буд» виконало робіт замовнику ЗАТ «Електромонтаж-466» на загальну суму 543 645 грн. 60 коп.

Згідно довідок про вартість виконаних підрядних робіт за вищевказаний період, які також місять підписи та відбитки печаток підрядника та замовника, вартість виконаних робіт становила 792 212 грн. 40 коп.

Як вбачається з платіжних доручень протягом 2007 року ЗАТ «Електромонтаж-466» перерахувало на користь ПП «Моноліт-Буд» 697 724 грн. як оплату за виконані роботи, а також 25 січня 2008 року було проведено взаємозалік будівельних матеріалів на суму 61 554 грн. 65 коп., а всього на суму 759 278 грн. 65 коп.

Таким чином, при співставленні вартості виконаних робіт, розмір яких підтверджено в актах та довідках, завірених ЗАТ «Електромонтаж-466» та ПП «Моноліт-Буд» та загальної суми оплати за виконані роботи, проведеної замовником, сума заборгованості ЗАТ «Електромонтаж-466» перед ПП «Моноліт-Буд» становитиме 576 579 грн. 35 коп., що не підтверджує доводів позивача та висновків суду першої інстанції про розмір заборгованості за виконані роботи в сумі 2 588 546 грн. 40 коп., а також не підтверджує право вимоги ОСОБА_1 у ТзДВ «Електромонтаж-466» щодо сплати 1 090 176 грн. па підставі досліджених вище договорів.

Частинами 1 та 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень, повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підпункт 2.1. пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.95., в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин визначає, що первинні документи-це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином акт звірки розрахунків не є зведеним обліковим документом, оскільки є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтери підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, відображає стан заборгованості та в окремих випадах - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не доводить факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом, тобто акт не є доказом здійснення суб`єктами господарювання господарських операцій за певним правочином.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.04.2019 року, справа №910/493/18.

Враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини слід визнати необґрунтованим висновок суду щодо визначення вартості виконаних робіт та наявності заборгованості ТзДВ «Електромонтаж-466» перед ПП «Моноліт-Буд» за договором від 09 січня 2007 року, №3 на виконання будівельних робіт по будівництву 32-квартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованим магазином та кафе по АДРЕСА_5 та НОМЕР_1 житлового будинку ущільненої забудови по АДРЕСА_7 . Акти та довідки про виконані роботи, які містяться в матеріалах справи і на які посилався суд як на доказ, таких обставин не підтверджують.

За вказаних обставин не може бути доказом права вимоги позивача до відповідача також і погоджувальний напис голови правління ЗАТ «Електромонтаж-466» в тексті заяви ОСОБА_1 щодо зарахування зустрічних однорідних вимог по договору на дольову участь та уступки права вимоги від 30.06.2009 року, оскільки він жодним чином не підтверджує обставин, на які посилався позивач в позовній заяві.

Необхідно також зауважити, що в суді сторони не заперечували тієї обставини, що фінансування спірної квартири відбулося за рахунок коштів іншої фізичної особи. Позивач коштів на будівництво житла не надавав, внаслідок чого листом від 16.07.2009 року, №46, за підписом голови правління ЗАТ «Електромонтаж-466» ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було повідомлено про розірвання договорів від 27.12.2005 року та додаткової угоди №1 від 02.06.2009 року на підставі п. 3.2. договору (т. 1, а.с. 60).

За вказаних обставин рішення суду не може бути визнано законним, в зв`язку з чим воно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Електромонтаж-466» задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Електромонтаж-466» про стягнення коштів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 31.05.2019 року.

Судді Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова