ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2329/19
Номер провадження: №22-ц/819/754/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар судового засідання Пісоцька Т.І.,

заявник ОСОБА_1

адвокат Ремига М.Л.

заінтересована особа ОСОБА_2

адвокат Салівонський О.М.

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 березня 2019 року у складі судді Єпішина Ю.М. у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Бондарєв Олександр Сергійович, про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 24.11.1978 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який протягом останнього часу систематично вчиняє домашнє насильство відносно неї, за що постановами Херсонського міського суду Херсонської області від 10.01.2019 року та 24.01.2019 року притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Посилаючись на те, що протиправні дії відповідача не лише створюють неможливі умови спільного проживання, але й викликають обгрунтований острах за своє життя і здоров`я, заявник просила застосувати до кривдника обмежувальний припис у виді заборони перебування в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на шість місяців.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце народження: село Кодня, Житомирського району Житомирської області, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено заходи тимчасового обмеження прав у виді покладення на нього терміном на 3 (три) місяці заборони перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені заяви, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково заяву, суд першої інстанції виходив із доведеності факту вчинення відповідачем протиправних дій щодо заявника та наявність підстав, визначених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» для застосування до кривдника обмежувального припису.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він грунтується на досліджених судом доказах та нормах матеріального права, що регулюють питання застосування обмежувального припису.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.11.1978 року, який було розірвано 18.02.2010 року, а 18.10.2013 року повторно укладено (а.с.6,8).

На даний час в проваджені Херсонського міського суду Херсонської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_1 зазначила, що протягом останніх двох років ОСОБА_2 систематично вчиняє щодо неї домашнє насильство, в ході якого ображає грубою лайкою, штовхає, погрожує спричиненням тілесних ушкоджень та проявляє фізичне насильство.

Згідно постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 10 січня 2019 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП щодо дружини ОСОБА_1 (а.с.4).

З постанови суду, яка в силу положень ст.82 ЦПК України має преюдиційне значення у даній справі, встановлено, що відповідач 01.12.2018 року о 12.00 годині, знаходячись за адресою : АДРЕСА_1 вчинив сімейний скандал, в ході якого висловлювався нецензурною лайкою на адресу дружини ОСОБА_1 , штовхав, погрожував фізичною розправою, чим вчинив психологічне та фізичне насильство в сім`ї.

В ході розгляду адміністративної справи ОСОБА_2 свою провину визнав повністю.

Факт систематичної протиправної поведінки відповідача та вчинення щодо заявника домашнього насильства ОСОБА_2 встановлено на підставі постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 24 січня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП щодо дружини ОСОБА_1 (а.с.5) (а.с.5)

З постанови суду вбачається, що ОСОБА_2 05.12.2018 року о 19.00 годині, знаходячись за адресою : АДРЕСА_1 вчинив сімейний скандал, в ході якого висловлювався нецензурною лайкою на адресу дружини ОСОБА_1 , погрожував фізичною розправою, чим вчинив психологічне та фізичне насильство в сім`ї, свою провину визнав повністю.

Допитані в ході розгляду справи у суді першої інстанції свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підтвердили відомі їм обставини щодо вчинених ОСОБА_2 фактів домашнього насильства відносно заявниці у грудні 2018 року.

З повідомлення Херсонського відділу поліції ГУ Національної поліції у Херсонській області від 04.02.2019 року №36/418 вбачається, що 27.01.2019 року відносно ОСОБА_2 складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП у зв`язку із вчиненням насильства в сім`ї щодо дружини ОСОБА_1 , який перебуває на розгляді в суді.

Розглядаючи заяву, суд першої інстанції обгрунтовано керувався ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», відповідно до якої домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство цей закон визначає як форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

У відповідності до ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків.

Відповідно до положень статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Ухвалюючи рішення про видачу обмежувального припису, суд дав належну оцінку дослідженим у справі доказам, врахував систематичність протиправних дій ОСОБА_2 щодо заявниці та вчинення ним домашнього насильства у сім`ї протягом короткого періоду часу, які повторювалися навіть після притягнення особи до адміністративної відповідальності, що в контексті оцінки ризиків свідчить про вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства за захистом від якого звернулася ОСОБА_1 .

При встановлені заходу тимчасового обмеження прав стосовно ОСОБА_2 суд дав належну оцінку тій обставині, що протиправні дії вчинювалися кривдником саме за місцем спільного проживання сторін, у зв`язку із чим визнав доречним обмежувальний припис у виді заборони перебування у місці спільного проживання із постраждалою особою.

При цьому судом враховано пенсійний вік сторін та їх стан здоров`я, дотримано баланс їх прав та інтересів і обгрунтовано визнано достатнім та співмірним із скоєним правопорушенням задоволення заяви частково і встановлення обмежувального припису у виді заборони перебування в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою на три місяці.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять посилання на нові засоби доказування у справі, рішення суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, у зв`язку із чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін..

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст. 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Дата складання повного тексту постанови - 20 травня 2019 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська