03.06.2019
Справа № 2024/6483/12
Провадження № 6/642/69/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року Ленінський районний суд м.Харкова

в складі: головуючого судді Гримайло А.М.

при секретарі Сорокіній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова заяву стягувача: ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, боржники: правонаступник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м.Харкова звернувся ОСОБА_1 із заявою про про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа по справі № 2024/6483/12, на виконання рішення апеляційного суду Харківської області від 22.05.2013 року про встановлення порядку користування, усунення перешкод у користуванні житловими приміщеннями, вселення та відшкодування моральної шкоди. Заяву обґрунтовано тим, що 28 травня 2014 року Ленінським районним судом м. Харкова були видані виконавчі листи про зобов`язання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 та стягнення судового збору. Строк пред`явлення виконавчих листів до виконання з 22.05.2013 року до 22.05.2014 року. Вказані виконавчі листи заявником не були пред`явлені до виконання бо на той час не була виділена в натурі частка стягувача у спірному домоволодінні. Так, судове рішення відповідача не було виконано у повному обсязі.

Лише 18 вересня 2018 року Апеляційним судом Харківської області була винесена Постанова, якою залишено апеляційну скаргу ОСОБА_2 на Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2016 року без змін у справі № 642/6670/14-ц. Відповідно до Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2016 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 , виділено в натурі частину житлового приміщення та визначено порядок користування. Розгляд вказаної справи та її вирішення по суті умовило реалізацію рішення суду від 22 травня 2013 року, оскільки до цього часу порядок користування будинком було не визначено та не виділено в натурі частку заявника. Без прийнятого рішення реалізація вселення та не перешкоджання йому у користування житловим будинком не могла бути фактично реалізовано, оскільки не було визначено частку заявника в натурі.

Таким чином, виконавчі листи стягувачем були отримані лише 28 травня 2014 року, після спливу строку для пред`явлення їх до виконання, у зв`язку із чим пред`явити виконавчі документи до виконання стягував не мав можливості.

Крім того, стягувач є інвалідом III групи, має суттєві вади здоров`я. Поганий стан здоров`я унеможливив звернення стягувача за поновленням строку раніше.

Отримання стягувачем виконавчого листа або судового наказу після закінчення строку для пред`явлення його до виконання є поважною причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Так як станом на сьогоднішній день рішення суду від 22 травня 2013 року не виконано, у зв`язку з чим просить визнати поважними причини пропуску строку для пред`явлення його до виконання та поновити вказаний строк.

Заявник в судовому засіданні подану заяву підтримав у повному обсязі з підстав, в ній наведених, просив задовольнити.

Відповідачі, боржники по справі в судове засідання на розгляд справи не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином в розумінні ст. 128 ЦПК України. Надала до суду письмові заперечення та клопотання про розгляд заяви без їх участі. Відтак, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності відповідачів.

Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 22.05.2013 року Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2012 року та додаткове рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2013 року - скасувано. Ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення порядку користування житловим будинком з надвірними будівлями, усунення перешкод у користуванні житловими приміщеннями, вселення та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.

Зобов`язано вселити ОСОБА_1 в житловий будинок АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір по 71 (сімдесят одній) грн. 54 ( п`ятдесят чотири) коп. з кожного.

Виконавчі листи на виконання зазначеного рішення були отримані представником позивача 03.06.2014 року, про що є відмітка у довідковому листі в І-му томі справи.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року, чинного на момент видачі виконавчих листів в даному виконавчому провадженні, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

При цьому, положеннями ст.23 вказаного Закону визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред`явленням його до виконання. Після переривання перебіг строку поновлюється, а час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року, пунктами 5, 7 Прикінцевих та перехідних положень якого визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом, а виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIIIвід 02.06.2016року, стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

При цьому, за змістом ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Так, причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є оціночною категорією та можуть визнаватись поважними, зокрема, якщо вони відповідають таким умовам: це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування, що свідчать про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.

При цьому, за змістом ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також ч. 4 ст. 10 ЦПК України, стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в пункті 44 рішення від 03.10.2017 року у справі «В.Назаренко проти України» (№18656/13), обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої сумлінності у захисті своїх інтересів (див., наприклад, ухвалу щодо прийнятності у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Teuschlerv.Germany), заява №47636/99,від 04 жовтня 2001 року; рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenkov.Russia), заява №69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвалу щодо прийнятності у справі «Гуржийпроти України» (Gurzhyyv.Ukraine), заява №326/03,від 01 квітня 2008 року; та рішення у справі «Мускат проти Мальти» (Muscatv.Malta), заява №24197/10, пункт 44, від 17 липня 2012 року).

З урахуванням імперативних вимог, встановлених ч.1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Як вбачається з матеріалів справи, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання сплив 22.05.2014 року.

Враховуючи вказані вище положення законодавства та встановлені фактичні обставини справи, суд не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до стягнення поважними, так як будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин суду надано не було та в судовому засіданні не встановлено, а ті, що надані на підтвердження вказаних посилань, судом розцінюються критично з наступних підстав.

Так, надані заявником пояснення, що причиною не звернення до виконання виконавчих листів до ВДВС стало відсутність фактичного виділу в натурі частки в спірному будинку, а саме без прийнятого рішення по справі 642/6670/14-ц реалізація вселення та неперешкоджання йому у користування житловим будинком не могла бути фактично реалізовано, оскільки не було визначено частку заявника в натурі,не можуть обґрунтовувати поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів наявності об`єктивних та непереборних для стягувача обставин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, заявником надано не було та в судовому засіданні їх не встановлено, відтак, стягувач не виявив належної зацікавленості у реалізації своїх прав щодо примусового виконання рішення суду та знехтував своїми процесуальними правами як сторони виконавчого провадження.

З урахуванням викладеного, підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-77, 81, 89, 127, п. 17.4 Розділу ХІІI Перехідних положень ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали виготовлено 03 червня 2019 року.

Суддя А.М.Гримайло