Справа №491/1284/18
16 травня 2019 року Ананьївський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді - Желяскова О. О.,
за участю: секретаря - Кір`як І.О.
розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку
Позивач звернулася до суду із позовною заявою в якій зазначає, що з 23 вересня 2011 року перебуває в шлюбі з відповідачем по справі, який зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис №577. Від указаного шлюбу мають двох неповнолітніх дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні.
Позивач зазначає, що шлюбні відносини між нею та відповідачем не склалися, тому припинили їх та в даний час разом не проживають. Зазначає, що діти на даний час проживають з нею, вона ніде не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку. Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, достатньої матеріальної підтримки їй, як дружині, не надає, хоча повинен допомагати їй згідно діючого законодавства.
ОСОБА_1 вказує, що вказана ситуація змушує її звернутися до суду, оскільки відповідач є фізично здоровою та працездатною людиною, працює неофіційно в якості водія таксі, може та повинен надавати їй підтримку матеріального характеру, тому просить стягнути аліменти на її користь на її утримання, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісяця, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дочкою трирічного віку.
Позивач в судове засідання на розгляд справи не з`явилася, причину неявки не повідомила.
Представник позивача, діючий на підставі ордеру, в судове засідання на розгляд справи не з`явився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.24), відповідно до якої просить справу розглянути у відсутність позивача та представника позивача, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання на розгляд справи не з?явився, причину своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що відповідає вимогам ст.128, 130 ЦПК України, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду (а.с.31) та які повернулися на адресу суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» (а.с.22,23).
Згідно п.1 та п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
В зв`язку з наведеним 19 березня 2019 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про виклик ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання якого: АДРЕСА_1 , та запропоновано у строк до 25 січня 2019 року подати відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст.178 ЦПК України (а.с.29).
Відповідач ОСОБА_2 в установлені ч.7 ст.178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про розгляд вказаної цивільної справи та необхідністю подання відзиву, в судове засідання на розгляд справи не з`явився, будучи повідомленим належним чином про день, час та місце розгляду справи, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України.
Враховуючи те, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, а розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.
Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Взявши до уваги заяву представника позивача, неявку позивача та відповідача, вивчивши документи справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Статтею 75 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Згідно статті 84 СК України, «право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч .2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
Відповідно до ст. ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Із матеріалів справи видно, що позивач - ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з відповідачем по справі - ОСОБА_2 , який зареєстрований 23 вересня 2011 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №577, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від указаного шлюбу мають малолітню дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Відповідно до довідки №864, виданої 29 серпня 2018 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , та до складу її сім`ї входять двоє дочок: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.7).
При таких обставинах, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визначення аліментів на користь позивача на її утримання, в твердій грошовій сумі, в розмірі 2000 гривень щомісяця, з індексацією суми аліментів відповідно до Закону, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дочкою трирічного віку.
Також, згідно п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» та ст.141 ЦПК України, позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 274, 275, 279, 280-283, 430 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм НОМЕР_1 , видний 28 листопада 2018 року, органом видачі - 1222, дійсний до 28 листопада 2028 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ,на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м.Кіровоград та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , мешканки АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 01 листопада 2011 року, ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 , аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі, в розмірі 2000 гривень щомісяця, з індексацією суми аліментів відповідно до Закону, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 22 грудня 2018 року і до досягнення дитиною трирічного віку.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в прибуток держави в розмірі 768 гривень 40 копійок.
В частині стягнення аліментів рішення підлягає негайному виконанню, у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя О. О. Желясков

Рішення суду набуло законної сили "___"____________________ 20__ року