ПОСТАНОВА

іменем України

02 травня 2019 року м. Кропивницький

справа № 401/2265/18

провадження № 22-ц/4809/747/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Чельник О.І.(головуючий, суддя-доповідач), Авраменко Т.М., Письменного О.А.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 січня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту - АТ КБ «Приватбанк») звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості

В обґрунтування позову вказав, що 02 листопада 2012 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.

Зазначав, що своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду про те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір. Банк зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши на платіжну картку відповідача кредит у визначеному розмірі.

У зв'язку з порушенням відповідачем виконання зобов'язань за кредитним договором, виникла заборгованість, яка станом на 31 липня 2018 року склала 78237 грн. 13 коп. та яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 495 грн. 76 коп., по процентам за користування кредитом - 68069 грн. 70 коп., заборгованості по пені та комісії - 5469 грн. 90 коп., штрафу (фіксованої частини) - 500 грн., штрафу (процентної складової) - 3701 грн. 77 коп.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_4. на його користь вказану заборгованість за кредитним договором та понесені ним судові витрати по справі.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач, звернувшись до суду із даним позовом, пропустив строк позовної давності.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. Вказує, що відповідно до довідки про карту клієнта видана за договором картка НОМЕР_1, яка була надана позивачу 06 червня 2013 року, має строк дії до 10/16, тобто до 31 жовтня 2016 року. Керуючись правовою позицією ВСУ, яка викладена у постанові від 19 березня 2014 року №6-14цс14, вважає, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тоді як Банк звернувся з позовом до суду у вересні 2018 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 02 листопада 2012 року ОСОБА_4 підписав Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у позивача. Зі змісту даного документу убачається, що у ньому внесено персональні дані відповідача та у графі «Клієнт» міститься підпис від його імені. (а.с. 7)

Як свідчить довідка, надана позивачем до суду, 06.06.2013 відповідачеві було видано кредитну картку НОМЕР_1 зі строком дії - жовтень 2016 рік (10/16) (а.с.95).

Відповідно до складеного банком розрахунку заборгованості станом на 31 липня 2018 року за договором № б/н від 02 листопада 2013 року ОСОБА_4 нараховано 495 грн. 76 коп. заборгованості за кредитом, 68069 грн. 70 коп. заборгованості по процентам, 5469 грн. 90 коп. заборгованості по пені та комісії, 4201 грн. 77 коп. заборгованості за судовими штрафами, а всього - 78237 грн. 13 коп. (а.с. 5-6)

З вказаного розрахунку заборгованості убачається, що 07 листопада 2015 року в рахунок погашення заборгованості за кредитом було зараховано кошти у сумі 30 грн. 10 коп. (а.с. 5 зворот). Відповідно до виписки по картковому рахунку відповідача 07 листопада 2015 року кошти у сумі 30 грн. 10 коп. були зараховані шляхом автоматичного погашення простроченої заборгованості з картки (а.с.98).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ч.2 ст.258 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Положеннями частини четвертої статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до частин другої, третьої статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також тоді, коли предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Частиною першою статті 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому, якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року справа № 61-9859св18.

Таким чином, часткове погашення заборгованості позичальником не може вважатися підставою для переривання строку позовної давності, оскільки платіж 07 листопада 2015 року у рахунок погашення заборгованості був здійснений шляхом автоматичного списання, що не може свідчити про добровільне визнання позичальником свого боргу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність вимог в частині стягнення штрафів 500 грн. (фіксована частина), 3701,77 (процентна складова) та пені у розмірі 5469,9 грн., оскільки позивач звернувся в суд з пропуском строку позовної давності щодо зазначених вимог.

Разом з тим колегія суддів не погоджується з висновком суду про те, що позивач звернувся до суду з позовом з пропуском трирічного строку, визначеного ст. 257 ЦК України, до вимог про стягнення тіла кредиту та процентів, оскільки суд не з'ясував строк дії картки та прийшов до передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

Як убачається з довідки про кредитну картку клієнта видана за договором картка за НОМЕР_1, яка була надана клієнту 06 червня 2013 року, має строк дії до 10/16, тобто до 31 жовтня 2016 року (а.с.95).

Таким чином, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тобто з 31 жовтня 2016 року.

Позовну заяву до суду АТ КБ «Приватбанк» подано у вересні 2018 року, тобто в межах строку позовної давності.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

09 квітня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» було надано до апеляційного суду письмові пояснення та зазначено, що первинна відсоткова ставка за договором становила 30%, яка не змінювалась до 31 серпня 2014 року включно та станом на вказану дату заборгованість за відсотками складала 422 грн. 13 коп., заборгованість по тілу кредиту становить 495 грн. 76 коп. Таким чином, заборгованість за відсотками починаючи з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2016 року (791 день) становить 744 грн. 44 коп. (495,76 грн./100 х 30/365 х 791).

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи наведене та те, що зобов'язання за кредитним договором виконано не було колегія суддів приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості по кредиту у розмірі 1240 грн. 20 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 495 грн. 76 коп. та по відсоткам у розмірі 744 грн. 44 коп.

За таких обставин, рішення суду, як таке, що не відповідає вимогам нормам матеріального права, обставинам справи, слід скасувати в частині відмови у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по тілу кредиту та по відсоткам та постановити нове рішення в цій частині про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог та апеляційної скарги з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 70 грн. 04 коп., що складаються з 28 грн. 02 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 42 грн. 02 коп. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 січня 2019 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту та по процентам та ухвалити в цій частині нове, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 1240 грн. 20 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 495 грн. 76 коп. та по відсоткам у розмірі 744 грн. 44 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 травня 2019 року.

Головуючий суддя: О.І. Чельник

Судді: Т.М. Авраменко

О.А. Письменний