Провадження №2/760/5267/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить позбавити відповідачку права користування квартирою АДРЕСА_1 .

Посилається в позові на те, що відповідно до договору дарування від 20 вересня 2010 року вона є власником квартири АДРЕСА_1 .

Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стець Н.М., зареєстрований в реєстрі за № 2248 від 01 жовтня 2010 року.

Крім неї, в квартирі також зареєстрована відповідачка, яка є її рідною сестрою, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади міста Києва від 11 квітня 2019 року № 3003346.

Відповідачка у вказаній квартирі не проживає з 2010 року, витрати на утримання будинку та оплату житлово-комунальних послуг не несе.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву, якою просить розглядати справу в її відсутності.

Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов визнала і також просить розглядати справу в її відсутності.

Відповідно до ч. ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 156 ЖК України члени сім`ї власника житлового буднику (квартири), які проживають разом із ним в будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселення не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Встановлено, що позивачка є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором дарування квартири, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стець Н.М., зареєстрованим в реєстрі за № 2248 від 01 жовтня 2010 року.

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади міста Києва від 11 квітня 2019 року № 3003346, відповідачка , яка є рідною сестрою позивачки, зареєстрована в спірній квартирі з 24 грудня 1998 року.

/ а.с.8 - 13 /

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України у разі виникнення спору між власником та членами сім`ї власника суд повинен врахувати, що право члена сім`ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися у відповідності з вимогами статей 405, 406 ЦК України.

Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сім`ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою ст. 391 ЦК встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин та викладеного вище, тривалого непроживання відповідачки в спірному житловому приміщенні, визнання нею позову в поданій до суду заяві, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, з відповідачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768, 40 гр. на користь позивачки.

Керуючись ст. ст. 64, 65, 156 ЖК України, ст.ст. 15, 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 , ІН невідомий / на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , ІН: НОМЕР_1 / 768 , 40 гр. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л .А. Шереметьєва