Справа № 640/5544/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2019 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Якуші Н.В.

при секретарі - Коваль А.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Харкова заяву ОСОБА_1 про передачу грошових коштів, внесених на депозит суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Панченко Ірини Ігорівни, про розірвання попереднього договору та повернення авансу,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до Київського районного суду м. Харкова із заявою про передачу йому грошових коштів, які було сплачено на депозитний рахунок Київського районного суду м. Харкова в розмірі 79930 грн. 00 коп., сплачених ОСОБА_2 відповідно до квитанції № ПН998 від 27.02.2019 року. Вказав, що вказані кошти були сплачені відповідно до приписів ст. 156 ЦК України під час розгляду заяви по заміну заходу забезпечення позову цивільної справи № 640/5544/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Панченко Ірини Ігорівни, про розірвання попереднього договору та повернення авансу. В обґрунтування заяви вказав, що вказана сума є предметом позову, яку відповідач йому повинен сплатити. Просив суд передати йому вказані кошти в рахунок виконання рішення суду.

В судове засідання сторони не з`явились, про місце і час розгляду справи повідомлялись належним. Надали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, при цьому заявник підтримав свою заяву, представник ОСОБА_2 проти задоволення заяви не заперечував.

Враховуючи, що сторони по справі у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву, матеріали цивільної справи суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Панченко Ірини Ігорівни про розірвання попереднього договору та повернення авансу ( забезпечувального платежу).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14 травня 2014 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 та заборонено ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії відносно квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму авансу в розмірі 79930 грн. Рішення набуло чинності, 25 грудня 2014 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області залишила апеляційну скаргу на рішення без задоволення, рішення без змін.

ОСОБА_2 внесла на депозитний рахунок суду 79930 грн, тобто усю суму яка підлягає сплаті за остаточним рішенням суду, що підтверджується квитанцією №ПН998 від 27 лютого 2018 року, яка міститься в матеріалах справи.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2018 року судом було замінено захід забезпечення позову, вжитий ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14 травня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Панченко Ірини Ігорівни про розірвання попереднього договору та повернення авансу ( забезпечувального платежу), у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 та заборони ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії відносно квартири АДРЕСА_1 , на іншій захід, а саме: внесенням на депозитний рахунок суду 79930 грн., тобто внесення усієї суми, яка підлягає сплаті за остаточним рішенням суду, що підтверджується квитанцією №ПН998 від 27 лютого 2018 року.

Відповідно до положень Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, право доступу до суду, що гарантується статтею 6§1, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи. Так як у разі невиконання рішення концепція «захисту прав судом» не працює. Суд зазначив, що право за судовий захист, яке гарантується статтею 6§1 може стати недіючим, якщо національне законодавство держави-учасниці Конвенції дозволяє, щоб остаточне обов`язкове судове рішення залишалось не виконуваним на шкоду однієї із сторін. Доступ до суду також охоплює можливість виконання судового рішення без необґрунтованих затримок.

Судом встановлено, що рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 червня 2014 року набуло законної сили, проте на теперішній час не було виконано ні в примусовому ні добровільному порядку.

Так, Європейський Суд з прав людини неодноразово повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі «Ясюнієне проти Литви» (<…>), заява № 41510/98, п. 27). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення від 7 червня 2005 року у справі «Фуклев проти України» (Fuklev v. Ukraine), заява № 71186/01, п. 84).

Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», саме під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 внесла грошові кошти в розмірі 79930 грн. 00 коп. на депозит суду саме в рахунок виконання рішення суду, а без відповідної ухвали суду кошти, які перебувають на депозиті суду не можуть бути передані заявнику, суд вбачає підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст. 258-261 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про передачу грошових коштів, внесених на депозит суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Панченко Ірини Ігорівни, про розірвання попереднього договору та повернення авансу задовольнити повністю.

Перерахувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) грошові кошти з рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, які були внесені на депозитний рахунок Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_2 в розмірі 79930 (сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять) грн. 00 коп. згідно квитанції №ПН998 від 27 лютого 2018 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя Якуша Н.В.