Справа № 444/2982/18
Провадження № 2/444/320/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

06 травня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г. І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи Ях М. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Сопошинська сільська рада Жовківського району Львівської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до до ОСОБА_3 , третя особа: Сопошинська сільська рада Жовківського району Львівської області про зобов"язання ОСОБА_3 не чинити перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування земельною ділянкою, площею 0.1030 га., яка знаходиться по АДРЕСА_1 , яка призначена для обслуговування житлового будику та будівель і споруд (присадибна ділянка), а саме : демонтувати в"їздні ворота на присадибну земельну ділянку ОСОБА_3 , що знаходиться по АДРЕСА_2 зі сторони вул АДРЕСА_3 Л АДРЕСА_1 , окрім того просила визнати за нею право на приватизацію земельної ділянки площею 0.1030 га.,яка знаходиться по АДРЕСА_1 , яка призначена для обслуговування житлового будинку та будівель і споруд площею 0.1030 га., яка знаходиться по АДРЕСА_1 та призначена для обслуговування житлового будинку та будівель і споруд без підпису суміжного землекористувача ОСОБА_3 .

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.10.2014 року, позивачка є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

14.08.2015 року Сопошинською сільською радою прийнято рішення №8 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 ».

Зі змісту даного рішення вбачається, що позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,08 га. для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

Однак реалізувати дане рішення позивач не має можливості, оскільки межі земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 не погоджує відповідач ОСОБА_3 без належних на те причин.

Зазначає, що уже тривалий час між позивачем та відповідачем існує спір, щодо правильності встановлення відповідачем заїзду до його житлового будинку.

Відповідно до плану забудови земельної ділянки АДРЕСА_4 Сопошин відведеної відповідачу гр. ОСОБА_3 заїзд до його будинковолодіння передбачено з АДРЕСА_4 (нині Володимира Великого).

Однак, незважаючи на згаданий план земельної ділянки відповідач самовільно захопив частину позивачки земельної ділянки та прибудинкової території , облаштував заїзд до свого будинковолодіння з АДРЕСА_2 .Українки через земельну ділянку яка перебуває у її користуванні без її на те згоди та згоди сільської ради.

Даного заїзду не передбачено ні тодішнім, ні теперішнім генеральними планами с.Сопошин.

30.07.2013 року Сопошинською сільською радою позивачу було надано листа № 02- 14/283 у якому було зазначено, що за її зверненням буде створена комісія, щодо встановлення меж земельної ділянки.

09.07.2015 року постійною комісією з питань регулювання відносин будівництва та екології Сопошинської сільської ради проведено перевірку фактів наведених в позивача заяві.

Комісією було встановлено порушення забудовником ОСОБА_3 меж земельної ділянки, розташованої в с АДРЕСА_3 Сопошин, АДРЕСА_1 шляхом будівництва "огорожі (в`їздних воріт)" з розширенням прибудинкової території.

Комісія рекомендувала відповідачу гр. ОСОБА_3 перенести в`їздні ворота. Розташовані зі сторони вулиці Л.Українки на вулицю В.Великого, які встановлені з порушенням, та вжити заходів по усуненню невідповідностей фактичних меж земельної ділянки згідно будівельного паспорту.

Даний акт було надіслано відповідачу про, що свідчить лист Сопошинської сільської ради від 30.12.2015 р. № 02-14/155.

На підставі рішення Сопошинської сільської ради від 14.08.2015 року № 8 позивача було виготовлено технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення (відновлення ) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Однак, через відмову погодити межі відповідачем таку документацію не затверджують, а Сопошинська сільська рада листом від 09.03.2016р. № 02-14/155/2 вказала на необхідність звернення до суду за захистом порушеного права.

Додатково зі згаданого вище питання позивач зверталася до Жовківської РДА, однак по суті питання не було вирішено.

Станом на дату подання позову відповідач не усунув перешкоди та не виконав приписи акту від 09.07.2015 року.

Зазначає, що з положення ст.377 ЦК України та п.«а» ч.1 ст. 95 ЗК України, а також ст. 120 ЗК України, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі, та як наслідок вільно володіти та користуватись земельною ділянкою, яка знаходиться під житловим будинком та необхідна для його обслуговування. Отже, належним способом захисту порушеного права є звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд задоволити її позовні вимоги .

Представник позивача ОСОБА_5 ОСОБА_2 в судовому засіданні просила суд позовні вимоги позивача задоволити з наведених у позовній заяві підстав.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав думку свого представника , щодо позовних вимог позивачки заперечив, вважає що позовні вимоги позивачки є необґрунтованими, безпідставними, а тому у задоволенні позову слід відмовити, про що подав суду відзив (а.с.52-55).

Представник відповідача в судовому засіданні щодо позовних вимог позивачки заперечив , у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Представник третьої особи : Сопошинської сільської ради Жовківського району Львівської області Ях М.І. в судовому засіданні щодо позовних вимог позивачки заперечив та суду пояснив, що спірна земельна ділянка на яку претендують позивач та відповідач взагалі їм не належить та ніколи ненадавалась їм у користування . Власником спірної є Сопошинська сільська рада, а відтак позовні вимоги позивача є безпідставними.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку .

Ч.1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.10.2014 року, позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Із копії листа від Сопошинської сільської ради від 03.07.2013 року вбачається, що по зверненні ОСОБА_1 повиннл буде створити комісію по питанню встановлення межі між сусідом ОСОБА_3

Із копії заяви гр. ОСОБА_1 від 27.05.2014 року вбачається, що вона звернулася до Сопошинської сільської ради та просила прийняти рішення щодо встановлення нею вїзної брами на територію, що примикає до її межі по АДРЕСА_1 .

Як вбачається із копії акту від 09.07.2015 року постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, будівництва та екології Сопошинської сільської ради провела перевірку фактів, наведених в заяві ОСОБА_1 від 24.06.2015 року щодо встановлення відповідності меж суміжних земельних ділянок на місцевості з гр. ОСОБА_3 в присутності заявника ОСОБА_1 та суміжника ОСОБА_3 комісія рекомендує, гр. ОСОБА_3 перенести в`їзні ворота, розташовані зі сторони вулиці Л.Українки на вул.В.Великого, які встановлені з порушеннями, та вжити заходів по усуненню невідповідностей фактичних меж земельної ділянки.

З копії рішення вбачається , що Сопошинською сільською радою №8 було прийнято рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 » від 14.08.2015 року .

Зі змісту даного рішення вбачається, що позивачу ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,08 га. для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

Із копії листа Сопошинської сільської ради від 30.12.2015 року вбачається , що позивачку повідомлено про те, що її заяву від 30.11.2015 року розглянуто на черговій 2-їй сесії VII-го демократичного скликання Сопошинської сільської ради 24.12.2015 року в питанні Порядку денного «Різне». За результатами розгляду було надіслано суміжнику гр. ОСОБА_3 листа в якому пропонується перенести в`їзні ворота, розташовані зі сторонни АДРЕСА_5 , які встановлені з порушенням .

Як вбачається із копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1 01 НОМЕР_2 , а сааме акт погодження меж землекористування та акт прийому-передачі межових знаків на зберігання не погоджено ОСОБА_3 .

Із копії листа Сопошинської сільської ради Жовківського району Львівської області від 09.03.2016 року вбачається, що на усне прохання позивачки було повторно розглянуто на черговій 3-їй сесії VII-го демократичного скликання Сопошинської сільської ради 24.12.2015 року в питанні Порядку денного «Різне».За результатами розгляду повідомлено, що відповідно до ч.5 ст.158 Земельного Кодексу України у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням комісії, спір вирішити у суді так, як гр. ОСОБА_3 в категоричній письмовій формі відмовився виконувати в частині перенесення в`уїзних воріт з вул.Л.Українки на вул АДРЕСА_2 .

З викопіювання з генерального плану с.Сопошин вбачається, що земельні ділянки похзивача та відповідача між собою взагалі не межують, а між ними знаходиться земельна ділянка, яка належить Сопошинській сільській раді .

Відповідно до п.27 Постанови №2 від 12.06.2009 року Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до пункту г ч.1 ст.91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до ч.1,2 ст.103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 28.03.2018 року № 681/1039/15-ц, погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Видається, що погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови (якщо вони озвучені). Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним.

Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачі. Не надання позивачем своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача не може бути перепоною для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації.

Відповідно до роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Нормами ст.81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм для користування.

Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користуванні.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.10.2014 року, позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , який знаходиться на земельній ділянці площею 0.1030 га., яка знаходиться по АДРЕСА_1 , яка призначена для обслуговування житлового будику та будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відповідач ОСОБА_3 є власником сусідньої однак не суміжної земельної ділянки АДРЕСА_2 .

У відповідності з ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів,таким чином, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають до задаволення, оскільки в судовому засіданні, ні позивачем, ні його представником не доведено факту протиправних дій із сторони відповідача, позивачем не подано, а судом не здобуто доказів, які б підтвердили обставини, викладені в позовній заяві, позивачами не надано, зокрема, доказів, що підтверджують факт порушення права позивача на право на приватизацію земельної ділянки площею 0.1030 га.,яка знаходиться по АДРЕСА_1 , яка призначена для обслуговування житлового будинку та будівель і споруд площею 0.1030 га., яка знаходиться по АДРЕСА_1 та призначена для обслуговування житлового будинку та будівель і споруд без підпису суміжного землекористувача ОСОБА_3 та усунення перешкод користування вищевказаною земельною ділянкою, шляхом демонтування в"їздних воріт на присадибну земельну ділянку ОСОБА_3 , що знаходиться по АДРЕСА_2 зі сторони вул.Л.Українки, 24 .

Судом встановлено, що фактично як позивач ОСОБА_1 так і відповідач ОСОБА_3 претендують на частину земельної діялнки права на яку їм не належать , та ніколи не неналежало, а власником якої є Сопошинська сільська рада і тому позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки право на усунення перешкод в користуванні земельної ділянки належить саме власнику Сопошинській сільській раді, яка самостійних вимог не заявляє в даному цивільному провадженні.

Так, відповідно до акту погодження меж землекористування , який пропонується в технічній документації із землеустрою, що встановлення меж земельної ділянки в натурі ОСОБА_6 П. (адреса АДРЕСА_6 Сопошин АДРЕСА_1 ) вбачається, що даний акт (а.с.30) складенирй таким чином, що ОСОБА_1 під час приватизації захоплює землі Сопошинської сільської ради (в частині від лінії Д до А) де ніби - то межує із землями ОСОБА_7 , в той час як дана земля належить Сопошинській сільській раді і ОСОБА_1 ніколи не надавалась ні в користування , ні у власність.

Керуючись статтями 23, ч.2 ст.247, ст.258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 в зобов"язанні ОСОБА_3 не чинити перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування земельною ділянкою, площею 0.1030 га., яка знаходиться по АДРЕСА_1 , яка призначена для обслуговування житлового будику та будівель і споруд (присадибна ділянка), а саме : демонтувати в"їздні ворота на присадибну земельну ділянку ОСОБА_3 , що знаходиться по АДРЕСА_2 зі сторони вул.Л.Українки, 24 - відмовити.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права на приватизацію земельної ділянки площею 0.1030 га.,яка знаходиться по АДРЕСА_1 , яка призначена для обслуговування житлового будинку та будівель і споруд площею 0.1030 га., яка знаходиться по АДРЕСА_1 та призначена для обслуговування житлового будинку та будівель і споруд без підпису суміжного землекористувача ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Зеліско Р. Й.

Текст повного рішення суду виготовлено 16.05.2019 року.