Справа № 288/1577/18
Провадження № 2/288/162/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судового засідання - Франчук Ю.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в особі старшого державного виконавця Дідківського Андрія Савелійовича про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в особі старшого державного виконавця Дідківського Андрія Савелійовича (далі - Відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади.

Позивач вказує, що відповідно до постанови про арешт майна (коштів) боржника від 14 серпня 2018 року, винесеної Відповідачем у виконавчому провадженні № 53229083, накладено арешт на грошові кошти в розмірі 2323.20 гривень, які є пенсією Позивача та містяться на рахунку в публічному акціонерному товаристві «Ощадбанк», що є соціальним рахунком для отримання пенсійних виплат.

Своїми незаконними діями Відповідач позбавив Позивача єдиного засобу до існування, завдав безпосередньої та незворотної шкоди її здоров`ю через неспроможність купити ліки, призначені лікарем для щоденного вживання, після перенесеного інсульту. В результаті дій Відповідача, Позивач зазнала моральних страждань та приниження, так як позбавлена можливості отримати харчування і змушена просити допомоги сторонніх осіб для підтримання власної життєдіяльності.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просить зобов`язати Відповідача відшкодувати шкоду, завдану через незаконне позбавлення пенсійних виплат в сумі 2323.20 гривень, шляхом їх повернення на рахунок та скасування арешту на грошові кошти, що перебувають на рахунку № НОМЕР_1 , що міститься в публічному акціонерному товаристві «Ощадбанк», МФО 300465, філія - Житомирське обласне управління АТ «Ощадбанк» МФО 311647.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення від 08 травня 2019 року /а.с.55/ та від 21 травня 2019 року /а.с.58/. 27 грудня 2018 року надав до суду відзив на позовну заяву в якому вказав, що під час примусового виконання зведеного виконавчого провадження 53229083 встановлено, що між ТОВ «Сігнет - Центр» та Позивачем укладено договір оренди землі. 18 липня 2018 року ТОВ «Сігнет - Центр» повідомлено про те, що ОСОБА_1 отримала орендну плату за земельний пай в розмірі 24021.49 гривень, перерахування було здійснене згідно наданих банківських реквізитів - Публічне акціонерне товариство «Ощадбанк», філія - Житомирське обласне управління АТ «Ощадбанк» МФО 311647 на рахунок № НОМЕР_1 . 14 серпня 2018 року Відповідачем в межах зведеного виконавчого провадження прийнято постанову про арешт майна (коштів) боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, в тому числі на рахунку № НОМЕР_1 та належать боржнику - ОСОБА_1 , крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. /а.с.19-20/

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи та розглянувши справу на засадах змагальності сторін, приходить до наступного висновку.

Згідно з статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до Постанови про арешт майна (коштів) боржника серії № ВП № 53229083 від 14 серпня 2018 року, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Дідківським Андрієм Савелійовичем, при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження 53229083, встановлено, що боржником відкрито рахунки в банківських установах, укладено договори про зберігання цінностей або надання в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком, рішення боржником не виконано, постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку (ах) в установах: - публічне акціонерне товариство «Ощадбанк», МФО 300465, філія - Житомирське обласне управління АТ «Ощадбанк» МФО 311647, в тому числі на рахунку № НОМЕР_1 , всіх інших відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 4255579.86 гривень та належать боржнику: ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. /а.с.5/

Як вбачається з довідки від 11 жовтня 2018 року за вих. № 43, виданої публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» філія - Житомирське обласне управління, виданій ОСОБА_1 про те, що в Попільнянському ТВБВ 10005/075 філії Житомирського ОУ АТ «Ощадбанк» відкрито 05 липня 2013 року проточний пенсійний рахунок НОМЕР_1 МФО 311647, інн. клієнта , заблокована сума по даному рахунку складає 2323.20 гривень. /а.с.6/

18 липня 2018 року за вих. № 32/9158, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Дідківським А.С. було направлено на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «Сігнет - Центр» Вимогу державного виконавця, згідно якої просив надати договір оренди, повідомити чи існує заборгованість по орендній платі, надати реквізити рахунків на які перераховується орендна плата. /а.с.21/

Згідно повідомлення № 758 від 07 серпня 2018 року, ТОВ «Сігнет - Мілк» повідомлено старшого державного виконавця Дідківського А.С., що відповідно до умов укладеного між ними та ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки, орендну плату за земельний пай за 2018 - 2019 роки ОСОБА_1 отримала в розмірі 24021.49 гривень, перерахування було здійснене згідно банківських реквізитів. /а.с.22/

Товариством з обмеженою відповідальність «Сігнет - Мілк» також надано договір оренди землі від 19 грудня 2012 року, укладений між ними та ОСОБА_1 строком на 12 років, акт прийому - передачі земельної ділянки в оренди від 19 грудня 2012 року, акт визначення меж земельної ділянки в натурі від 19 грудня 2012 року, Додатковий договір № б/н про внесення змін та доповнень до договору оренди землі б/н від 19 грудня 2012 року та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. /а.с.23-31/

Відповідно до платіжного доручення № 10971 від 04 жовтня 2017 року, ТОВ «Сігнет - Центр» перерахували кошти в розмірі - 12010.74 гривень на рахунок № НОМЕР_1 ( ОСОБА_1 ) за оренду земельного паю за 2018 рік. /а.с.32/

Відповідно до платіжного доручення № 4563 від 13 червня 2018 року, ТОВ «Сігнет - Центр» перерахували кошти в розмірі - 12010.75 гривень на рахунок № НОМЕР_1 ( ОСОБА_1 ) за оренду земельного паю за 2019 рік. /а.с.33/

ПАТ «Державний ощадний банк України» 23 серпня 2018 року за вих. № 46-07/7183/7236 БТ, було направлено до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області повідомлення щодо постанови про арешт коштів та зазначено, що на виконання постанови про арешт коштів за ВП № 53229083 від 14 серпня 2018 року, ПАТ «Державний ощадний банк України» накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника ОСОБА_1 , залишок коштів на рахунках № НОМЕР_1 становить - 21.72 гривень. /а.с.34/

Згідно платіжної вимоги № 53229083 від 15 серпня 2018 року, сума вимоги до платника - ОСОБА_1 на користь стягувача - головного територіального управління юстиції у Житомирській області становить - 4255579.86 гривень. /а.с.35/

Вказану платіжну вимогу оплачено в сумі - 27.72 гривень та повернуто після часткової оплати, а саме на рахунку недостатньо коштів для виконання платіжної вимоги в повному обсязі. /а.с.36/

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просить зобов`язати Відповідача - державного виконавця, відшкодувати шкоду, завдану через незаконне позбавлення її пенсійних виплат в сумі 2323.20 гривень, шляхом їх повернення на рахунок та скасування арешту на грошові кошти, що перебувають на рахунку в публічному акціонерному товаристві «Ощадбанк», оскільки незаконні дії Відповідача щодо накладення арешту на її кошти на пенсійному рахунку призвели до позбавлення її єдиного засобу до існування та завдали безпосередньої та незворотної шкоди її здоров`ю, також в результаті дій Відповідача, Позивач зазнала моральних страждань та приниження, так як позбавлена можливості отримати харчування і змушена просити допомоги сторонніх осіб для підтримання власної життєдіяльності.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною другою статті 16 ЦК України, встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним Кодексом України спеціальним нормативно - правовим актом є Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Примусове виконання судових рішень і рішень інших органів покладається на органи державної виконавчої служби. Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України», міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом. (стаття 1 - 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Статтею 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що відповідно до цього Закону державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. (пункт 7 частини 3 статті 18 Закону)

Частиною першою - другою статті 48 Закону встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

В абзаці другому частини другої даної статті наведено перелік рахунків платників на які забороняється звернення стягнення та накладення арешту, а саме: на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 151 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 191 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України «Про теплопостачання», статті 181 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

В частині першій - третій статті 56 Закону вказано, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника викладено в статті 68 Закону, та визначено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Статтею 73 Закону встановлено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання. Стягнення не здійснюється також із сум: 1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; 2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання; 3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; 4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; 5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.

Судом встановлено, що на виконанні у Відповідача - старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Дідківського Андрія Савелійовича перебувають матеріали зведеного виконавчого провадження № 53229083, сума, яка підлягає стягненню з Позивача, яка є боржником у даному провадженні становить - 4255579.86 гривень.

Арешт на рахунок було накладено державним виконавцем з метою стягнення коштів, які боржник отримала як дохід від здачі в оренду земельної ділянки та вказаний рахунок Позивач зазначила для перерахування на нього коштів. Заборони щодо накладення арешту на рахунок, який Позивач використовувала також і для отримання пенсії Закон не містить, що спростовує доводи Позивача про неправомірність дій Відповідача, які були вчинені ним в спосіб та межах, визначений Законом.

У пункті 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року роз`яснено, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Відповідно до частини першої - третьої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Як встановлено частиною першою, другою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Положеннями статті 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

У зазначених правових нормах встановлена єдина підстава цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди - правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправність заподіювача шкоди (незаконність дій, рішення або бездіяльності), причинний зв`язок між ними.

Тобто, правове значення при вирішенні питання про наявність підстав для відшкодування шкоди на підставі наведених статей має встановлення сукупності обставин: факту спричинення шкоди, неправомірності дій (бездіяльності), якими цю шкоду завдано, причинного зв`язку між фактом спричинення шкоди та неправомірними діями (бездіяльністю).

При цьому, належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця може бути відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Обов`язковими підставами відшкодування моральної шкоди (статті 22, 1166 ЦК України) є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається Позивач, як на підставу для задоволення її позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами та норми права, що їх регулюють, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що Позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що Відповідач, накладаючи арешт на банківський рахунок Позивача, який є боржником у зведеному виконавчому провадженні, допустив протиправну дію чи бездіяльність, а сам по собі факт накладення арешту на рахунок, не дає підстав вважати доведеним факт спричинення Позивачу шкоди у розумінні статей 1173, 1174 ЦК України без установлення усіх складових елементів, необхідних для цивільно-правової відповідальності за наведеними статтями закону.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, що Позивачем не надано належних та допустимих доказів, надавши належну правову оцінку яким, суд мав би можливість дійти висновку про задоволення його позову. Позивач скористався своїм правом на судовий захист, однак його позиція не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись статтями 55, 56 Конституції України; Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»; Законом України «Про виконавче провадження»; Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року; статтями 15, 16, 22, 1166, 1173, 1174 ЦК України; статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 27, 48, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 223, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ

В задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в особі старшого державного виконавця Дідківського Андрія Савелійовича про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирської апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник