Справа № 326/440/19
Провадження № 2/326/209/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Приморськ

Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Каряки Д.О.,

при секретарі Кузякіної К.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілої особи, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Мелех Д.О. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_3 в її інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 суму страхового відшкодування в розмірі 85 777,92 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив, що 26.04.2018 близько 23.30 годині на перехресті вулиць Слов`янської та Дружби в м. Приморську сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир транспортного засобу ВАЗ-2107 ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці. Винуватцем вказаної ДТП був водій транспортного засобу ВАЗ-2107 д/з НОМЕР_1 ОСОБА_6 , у зв`язку з його смертю кримінальне провадження було закрито. Його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», згідно страхового поліса АМ № 5702582, який був чинним на момент настання ДТП. 04.07.2018 позивач звернулася до відповідача із повідомленням про ДТП, та заявами про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, із заподіяною моральною шкодою, витрат на поховання. 12.10.2018 строк на здійснення виплати сплив, а відповідач не здійснив повну виплату страхового відшкодування. Загальний розмір страхового відшкодування становить 187 054 грн. Станом на 28.02.2019 відповідач здійснив часткову виплату страхового відшкодування в розмірі 101 276,08 грн., невиплаченими залишаються 85 777,92 грн.

Страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника у розмірі 134 028 грн. не було виплачене у строки та у відповідності до вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідач мав право здійснювати виплату страхового відшкодування щомісячними платежами, але виключно в межах 90 днів, як це передбачено ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Представник відповідача ОСОБА_2 в порядку ст. 178 ЦПК України подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що ПАТ «НАСК «Оранта» належним чином виконує свої зобов`язання, які передбачені Законом № 1961-ІV, і на момент звернення до суду не порушувало прав і законних інтересів позивача. Відповідачем відшкодовано позивачу: 13.08.2018 - моральну шкоду у розмірі 44 676 грн.; 05.12.2018 - витрати на поховання у розмірі 8 350 грн. З 13.08.2018 щомісячними платежами згідно графіку виплачує позивачу страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника у розмірі 134 028 грн. Перша виплата 13.08.2018 цього виду страхового відшкодування була перерахована позивачу у розмірі 16 083,36 грн. згідно графіку виплат. З 13.09.2018 ПАТ «НАСК «Оранта» здійснює щомісячні виплати з цього виду страхового відшкодування ОСОБА_3 у розмірі 5 361,12 грн. Станом на 12.03.2019 відповідач відшкодував позивачу 53 611,20 грн. із 134 028 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника. Позивач помилково вважає, що у відповідача є обов`язок виплатити страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника одноразовою виплатою протягом 90 днів з дати подачі заяви про виплату страхового відшкодування. Згідно норм законодавства України, які регулюють правовідносини між позивачем і відповідачем, страхова виплата, пов`язана із втратою годувальника (смертю потерпілого), здійснюється щомісячними платежами до досягнення неповнолітньою особою вісімнадцяти років. Для отримання страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника не було правових підстав і необхідності звертатись до суду із даним позовом, тому вимоги щодо стягнення 10 000 грн. витрат на правову допомогу теж є безпідставними (а.с.53-60).

У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що відповідач не належним чином виконував і виконує свої зобов`язання по договору обов`язкового страхування (полісу), порушив строки виплати належного позивачу страхового відшкодування та порушив законні права та інтереси позивача. Позивач в жодному разі не погоджувався на виплату страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника щомісячними платежами. Відповідач не повідомив позивача про наявність графіка щомісячних виплат за страховим актом, не надав страхові акти (а.с.93-96).

Представник відповідача ОСОБА_2 в порядку ст. 180 ЦПК України подав до суду заперечення, вказуючи, що ПАТ «НАСК «Оранта» належним чином виконує свої зобов`язання, які передбачені Законом №1961-ІV та Цивільним кодексом України, і на момент звернення до суду не порушувало прав і законних інтересів позивача. Вказаним Законом не передбачено обов`язку відповідача передавати позивачу страхові акти на підпис. Відповідач не відмовляв потерпілому у виплаті страхового відшкодування, воно було б виплачено у повному обсязі взагалі без участі представника, який шляхом отримання оплати за свої послуги зменшує розмір страхового відшкодування, яке виплачується потерпілому. Розмір позовних вимог щодо невиплаченої частини страхового відшкодування, пов`язаного із смертю потерпілого, є необґрунтованим (а.с.98-101).

В судовому засіданні заперечив проти позову за викладеними у відзиві на позовну заяву обставинами, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Станом на квітень 2019 року відповідач виплатив потерпілому 58 972,32 грн.

Заслухавши сторони та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою прокурора Приморського відділу Бердянської місцевої прокуратури Власюка В.Є. від 12.06.2018 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000224 від 27.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої смертельно травмовано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - закрито у зв`язку зі смертю підозрюваного (а.с.13-15).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Приморську Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.16).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть НОМЕР_2 164 від 28.04.2018 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце проживання померлого: АДРЕСА_1 ; місце смерті - перехрестя вулиць Слов`янська та Дружби в м. Приморську, причина смерті розтрощення обличчя (а.с.17).

04.07.2018 представник ОСОБА_3 по довіреності ОСОБА_7 звернувся до ПАТ НАСК «Оранта» з: повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду; заявою на виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, у розмірі не меншу 134 028 грн., що належить неповнолітньому сину загиблого ОСОБА_4 ; заявою на виплату страхового відшкодування пов`язаного із заподіяною моральною шкодою 44 676 грн.; заявою на виплату витрат на поховання 8 350 грн. (а.с.9-12).

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Преслав Приморського району Запорізької області, його батьками є: батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_3 (а.с.28).

У довідці виконавчого комітету Приморської міської ради вказано, що ОСОБА_5 станом на 26.04.2018 (до моменту смерті) дійсно проживав в АДРЕСА_1 та мав склад сім`ї: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.20).

Згідно з довідкою Приморського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 перебуває на обліку та отримує пенсію по втраті годувальника на дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1452 грн. (а.с.21).

Родичі загиблого ОСОБА_5 : мати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 звернулися з заявами до ПАТ НАСК «Оранта» про виплату належної їм частки відшкодування на користь дружини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.22-25). Свідоцтвом про шлюб підтверджено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб 26 жовтня 2013 року (а.с.27).

10.08.2018 директором Департаменту врегулювання збитків та контролю ОСОБА_12 затверджено: страховий акт № ОЦВЗ-18-32-8788/1 про виплату страхового відшкодування ОСОБА_3 у розмірі 44 676 грн.; страховий акт № ОЦВЗ-Ч-18-32-8788/2 про виплату страхового відшкодування ОСОБА_3 у розмірі 134 028 грн. (а.с.62,63).

Згідно графіку виплат до страхового акту № ОЦВЗ-Ч-18-32-8788/2 встановлено сплату страхового відшкодування з вересня 2018 року до червня 2020 року у розмірі 5 361,12 грн. щомісячно, у серпні 2018 року встановлено 16 083,36 грн. (а.с.64).

03.12.2018 директором Департаменту врегулювання збитків та контролю ОСОБА_12 затверджено: страховий акт № ОЦВЗ-18-32-8788/3 про виплату страхового відшкодування ОСОБА_3 у розмірі 8 350 грн. (а.с.67).

Відповідно до ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Пунктом 2.1 ст. 2 Закону № 1961-IV відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно зі ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 23.1 ст. 23 Закону № 1961-IV передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Статтею 1200 ЦК України встановлено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Разом з тим, відповідно до статті 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка є спеціальною нормою, що регулює спільні правовідносини, страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Статтею 27.5 встановлено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 8 Закону страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 9 Закону передбачено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до ст. 20 Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір являється обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Тобто з метою захисту інтересів неповнолітнього сина ОСОБА_4 , позивач звернулася до суду з даним позовом.

ПАТ «НАСК «Оранта» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника ОСОБА_3 у розмірі 134 028 грн. на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 Перша частина страхового відшкодування у розмірі 16 083,36 грн. була сплачена 13.08.2018, а залишок буде сплачуватися щомісячно у розмірі 5 361,12 грн. згідно графіку виплати страхового відшкодування до червня 2020 року. Станом на квітень 2019 року відповідач виплатив позивачу 58 972,32 грн. Крім того, ОСОБА_3 відшкодовано моральну шкоду у розмірі 44 676 грн. та витрати на поховання у розмірі 8 350 грн.

Разом із тим, розтермінування виплати страхового відшкодування на утримання неповнолітнього сина загиблого суперечить положенню ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з огляду на наступне.

Статтею 36.2 вищевказаного Закону передбачено, що страховик, приймаючи рішення про виплату страхового відшкодування, зобов`язаний виплатити його в передбачений 90-денний строк з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Тобто, вказана вище норма встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування та не дає страховику право на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Однак, всупереч ст.36.2 Закону, страховиком здійснено лише часткову виплату страхового відшкодування.

Згідно з ст.2.1 Закону «Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства, України, то застосовуються норми цього Закону.»

Стаття ст. 1202 ЦК України передбачає, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого здійснюється щомісячними платежами.

Однак, ЦК України є загальним нормативно-правовим актом, а Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Тобто, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає спеціальні до ЦК України строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відтак: саме спеціальний закон підлягає застосуванню при відшкодуванні страховиком шкоди, заподіяної смертю особи при експлуатації наземних транспортних засобів.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, залишок невиплаченої суми страхового відшкодування 75 055,68 грн. необхідно стягнути однією виплатою, що відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин здійснене для забезпечення прав дитини на рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Так, із наданого представником позивача розрахунку робіт (наданих послуг) слідує, що правнича (правова) допомога надавалась у виді: правового аналізу наявних доказів по справі 1 година вартість 1000 грн.; опрацювання законодавчої бази, що регулюють відносини між позивачем та відповідачем 2 години вартість 2000 грн.; написання, підготовка, копіювання та надсилання позовної заяви з додатками в суд 7 годин вартість 7 000 грн. Вартість однієї години адвоката відповідно до укладеного сторонами договору становить 1000 грн. (а.с.33-39).

Таким чином заявлені стороною позивача до стягнення з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10 000 грн. підлягають до задоволення, оскільки позивачем надані докази, передбачені ч.ч.2,3 ст.137 ЦПК України для підтвердження і обґрунтування таких судових витрат.

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» тому, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі ст.ст. 526, 530, 610, 612, 979, 1200, 1202 ЦК України, ст.ст. 2, 22, 27, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст.ст. 1, 8, 9, 20, 36 Закону України «Про страхування», керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 18, 137, 141, 263-265, 353, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілої особи, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська,17-Д () на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстровано місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт НОМЕР_3 , ІПН НОМЕР_4 ) в її інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 суму страхового відшкодування 75 055 (сімдесят п`ять тисяч п`ятдесят п`ять) грн. 68 коп., а також витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 22.05.2019.

Суддя: Д.О. Каряка

Копія вірна: суддя Д.О. Каряка

16.05.19