Справа №538/624/19
Провадження по справі №2/538/323/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Бондарь В.А., за участю секретаря судового засідання Криворучко В.І., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Заводської міської ради Лохвицького району, третя особа: Друга лохвицька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, - В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області з вищевказаним позовом.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23.03.1993 року, актовий запис № 38.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, в склад якого входить садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 22.04.1989 року, зареєстрованого в реєстрі за № 358.

10.08.1991 року державним нотаріусом Другої лохвицької державної нотаріальної контори за реєстровим № 711 посвідчено заповіт, згідно якого ОСОБА_2 належний їй житловий будинок з господарськими будівлями заповіла в рівних долях своїм онукам: ОСОБА_1 та

ОСОБА_1 подала заяву до нотаріальної контори про те, що вона спадщину не прийняла, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 25.02.2016 року.

При зверненні до нотаріальної контори по питанню видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, нотаріусом Другої лохвицької державної нотаріальної контори Постановою від 25.02.2016 року було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії в зв"язку з тим, що спадкоємцем не надано документ, що посвідчує право власності на спадковий житловий будинок.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд винести рішення, яким визнати в порядку спадкування за заповітом за нею право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок (літ.А-1) загальною площею 66,0 м?, житловою площею 38,7 м?, з господарськими будівлями та спорудами - сарай (літ.Б), убиральня (літ.Г), погріб (літ.Д), гараж (літ.Е), огорожа (№1), хвіртка (№2), колодязь питний (№3), яма вигрібна (№4), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

В судове засідання позивач не з"явилася, подавши заяву, в якій підтримує позов та просить справу розглядати без її участі.

Відповідач, Заводська міська рада Лохвицького району Полтавської області, на розгляд справи не з"явилася, надавши заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника, не заперечує щодо задоволення позову.

Третя особа: Друга лохвицька державна нотаріальна контора, на розгляд справи не направила свого представника, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, не заперечує щодо задоволення позову.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23.03.1993 року, актовий запис № 38.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, в склад якого входить садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 22.04.1989 року, зареєстрованого в реєстрі за № 358.

10.08.1991 року державним нотаріусом Другої лохвицької державної нотаріальної контори за реєстровим № 711 посвідчено заповіт, згідно якого ОСОБА_2 належний їй житловий будинок з господарськими будівлями заповіла в рівних долях своїм онукам: ОСОБА_1 та

ОСОБА_1 подала заяву до нотаріальної контори про те, що вона спадщину не прийняла, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 25.02.2016 року.

При зверненні до нотаріальної контори по питанню видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, нотаріусом Другої лохвицької державної нотаріальної контори Постановою від 25.02.2016 року було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії в зв"язку з тим, що спадкоємцем не надано документ, що посвідчує право власності на спадковий житловий будинок.

Згідно довідки Червонозаводської міської ради Лохвицького району від 08.07.2015 року, ОСОБА_2 дійсно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 , з 06.05.1989 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Встановлено, що спадкодавець належним чином оформивши договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та посвідчивши даний договір у державного нотаріуса Другої лохвицької державної нотаріальної контори зобов"язана була відповідно до п. 7 договору купівлі-продажу здійснити реєстрацію будинку у Лубенському БТІ, але вказану реєстрацію ОСОБА_2 не провела.

У відповідності листа №12/5-126 від 23.03.1999 р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, що об`єкти збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації.

Так, в узагальненні ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» з даного питання зазначено наступне.

У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р., яка була чинною до 13.12.1995р., реєстрації підлягали усі будинки і домоволодіння, які були закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі документів, що підтверджують право власності.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад, які є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалось в Україні (УРСР) з 1979 року.

На виконання Постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Станом на 02.06.2015 року ПП "Бюро послуг та консультацій" на ім"я ОСОБА_1 виготовлено відповідну технічну документацію на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

На запит суду, державний нотаріус Другої лохвицької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Полтавській області, надала інформаційну довідку зі СР (заповіти/спадкові договори), інформаційну довідку зі СР (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), відповідно до якої після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 в нотаріальній конторі 29.11.2012 року заведена спадкова справа № 203/2012. Від імені спадкодавця посвідчено заповіт державним нотаріусом Другої лохвицької державної нотаріальної контори 10.08.1991 року за реєстровим № 711.

Звернувшись до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивачем надано відповідні докази того, що на сьогоднішній день існують реальні перешкоди в оформленні її спадкових прав, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок.

Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Разом з цим при розгляді спору між сторонами суд вважає, що заслуговують на увагу слідуючі норми законодавства.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Керуючись ст. ст. 392, 1218, 1261, 1268, 1273, 1269, 1296 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 200, 206, 258, 263, 265,354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Заводської міської ради Лохвицького району, третя особа: Друга лохвицька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за заповітом право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок (літ.А-1) загальною площею 66,0 м?, житловою площею 38,7 м?, з господарськими будівлями та спорудами - сарай (літ.Б), убиральня (літ.Г), погріб (літ.Д), гараж (літ.Е), огорожа (№1), хвіртка (№2), колодязь питний (№3), яма вигрібна (№4), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Лохвицького

районного суду Полтавської області В.А. Бондарь