Справа № 690/79/19
Провадження № 2-о/690/5/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Здоровила В.А.

за участю секретаря Мельник С.В.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

заявник та її представник в судовому засіданні частково змінили заявлені вимоги та просять суд встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, який помер 27.07.2018, посилаючись на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 23.01.1971 перебували у зареєстрованому шлюбі. 27.07.2018 ОСОБА_4 помер та після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з будинку з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: вул.Тітова, 18, с.Скаливатка, м.Ватутіне, Черкаська область. Заповіт ОСОБА_4 не залишив. ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримала витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не представилось можливим, оскільки вказаний будинок, відповідно до свідоцтва про право власності від 30.05.1976 належить ОСОБА_5, матері ОСОБА_4. ОСОБА_4Ю після смерті матері не звертався до нотаріуса для одержання свідоцтва про право на спадщину, оскільки вважав, що прийняв спадщину відповідно до ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), так як був зареєстрований та проживав у вказаному будинку, користувався ним та надвірними спорудами. Нотаріус повідомила, що ОСОБА_2 має право лише на Ѕ частину спадщини, оскільки їхня дочка ОСОБА_3 вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила відмови від неї. Однак заявник вважає, що її дочка спадщину не прийняла, оскільки на момент смерті батька ОСОБА_4 за адресою: вул. Тітова, 18, с.Скаливатка, м.Ватутіне, Черкаська область не проживала. А тому заявник змушена була звернутися до суду із вказаною заявою.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій просить суд вказану цивільну справу розглядати за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечує.

Суд, заслухавши заявника та її представника, а також свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та дослідивши письмові докази справи, вважає за необхідне змінену заяву задовольнити повністю, вимоги ОСОБА_2 законні та обґрунтовані.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про одруження (а.с.9) ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 23.01.1971 перебували у зареєстрованому шлюбі.

27.07.2018 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10).

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з будинку з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Тітова, 18, с.Скаливатка, м.Ватутіне, Черкаська область.

Заповіт ОСОБА_4 не залишив.

Заявник у встановлений законом строк звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримала витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину не представилось можливим, оскільки при перевірці документів було встановлено, що будинок, який розташований за адресою: вул. Тітова, 18, с.Скаливатка, м.Ватутіне, Черкаська область, відповідно до свідоцтва про право власності від 30.05.1976 (а.с.12) належить ОСОБА_5, матері ОСОБА_4.

ОСОБА_4 не звертався до нотаріальних органів із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки вважав, що прийняв спадщину, яка залишилася після смерті матері, так як протягом шести місяців вступив в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається із копії паспорту (а.с. 7-8) ОСОБА_3 з 14.04.1993 року та на день смерті ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, м.Ватутіне, Черкаська область, а тому вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Однак, як зазначила заявник, її дочка ОСОБА_3 вже багато років фактично не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, м.Ватутіне, Черкаська область, а тому не може вважатися такою, що прийняла спадщину.

Вказане підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 які є сусідами ОСОБА_2 та пояснили, що дійсно ОСОБА_3 уже багато років проживає за кордоном.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 1 ст. 316 ЦПК України передбачено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Як роз'яснив Пленум Верховного суду України у постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст. 1261, 1268 ЦК України, статтями 4, 12, 13, 19, 23, 76, 78, 81, 258, 259, 263-265, 315-316, 354-356, ЦПК України, суд

у х в а л и в:

змінену заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, який помер 27 липня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий В.А. Здоровило