Провадження № 2/638/778/19
23.04.2019 р. Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді - Подус Г.С.,
при секретарі - Коваленко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії,-
15.12.2015 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернулось Публічне акціонерне товариство «Банк національний кредит» з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії.
Свої позовні вимоги обґрунтували тим, що 27.06.2014 року між публічним акціонерним товариством «Банк національний кредит» та ОСОБА_1 , укладено Договір банківського вкладу №ПБ1493/2014.
У відповідності до умов Депозитного договору Банк прийняв від Відповідача грошову суму в розмірі 25 273 (двадцять п`ять тисяч двісті сімдесят три) долари США та зобов`язався повернути Відповідачу Депозит та проценти за користування Депозитом на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до п.2.2. Депозитного договору депозит розміщується з 27 червня 2014 року по 27 червня 2017 року(включно). У випадку розірвання Депозитного договору з ініціативи Вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 1,0% (один) процент річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку (п.3.7. Депозитного договору). Тобто, вищевказаним положенням Депозитного договору передбачено здійснення Банком перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою у випадку дострокового зняття коштів. 29.04.2019 р. Відповідач звернувся до Банку із заявою про дострокове розірвання Депозитного договору, в результаті чого, за приписами п.3.7. Депозитного договору, Банк повинен був сплатити проценти за ставкою 1,0% річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку. 29.04.2015 року між Банком та Відповідачем було укладено договір про/ внесення змін до Договору банківського вкладу №БР1493/2014-1 від 27.06.2014 р. (надалі - Додаткова угода/Нікчемний правочин), згідно з умовами якого Банк прийняв на себе зобов`язання сплатити Відповідачу суму нарахованих процентів без застосування перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою. Проведеною перевірку договору про внесення змін від 29.04.2015 року до договору банківського вкладу №ПЕ1493/2014-1 від 27.06.2014 року, укладеного між Відповідачем та Позивачем було виявлено, що вказаний договір є нікчемним з підстав, визначених п.1 ч.3 ст. 38 Закону, у зв`язку із незастосуванням перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою Банк відмовився від власних майнових вимог, що потягло за собою і необґрунтовану виплату Відповідачу грошових коштів у розмірі 1 327 (одна тисяча триста двадцять сім) доларів США 32 центи. Вказаний розмір визначається, як різниця між сумою процентів за ставкою при поверненні вкладу в кінці строку депозиту та сумою процентів за ставкою при достроковому розірвані Депозитного договору.
У зв`язку із викладеним, Відповідачу, на підставі ч. 4 ст. 38 Закону, було направлено повідомлення з пропозицією повернути Банку вище вказані грошові кошти, але незважаючи на це, Відповідач добровільно кошти не повернув та користується ними без достатніх правових підстав до цього часу, чим спричиняє збитки вкладникам та іншим кредиторам Банку.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив слухати справу без їх участі, заявлені вимоги підтримав з підстав викладених у позові.
Відповідач, ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, повідомлялася завчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника («Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року), відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач та не заперечував проти такого порядку вирішення спору.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
27.04.2014 року між публічним акціонерним товариством «Банк національний кредит» та ОСОБА_1 , укладено Договір банківського вкладу №ПБ1493/2014 .
У відповідності до умов Депозитного договору Банк прийняв від Відповідача грошову суму в розмірі 25 273 (двадцять п`ять тисяч двісті сімдесят три) долари США (та зобов`язався повернути Відповідачу Депозит та проценти за користування Депозитом на умовах та в порядку, встановлених договором.
Згідно із п.2.3. Депозитного договору, Банк сплачує Вкладнику процентну ставку за користування Депозитом у розмірі 7,5% (сім цілих п`ять десятих) процентів річних.
Відповідно до п.2.2. Депозитного договору депозит розміщується з 27 червня 2014 року по 27 червня 2017 року(включно).
У випадку розірвання Депозитного договору з ініціативи Вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 1,0% (один) процент річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку (п.3.7. Депозитного договору).
Даним положенням Депозитного договору передбачено здійснення Банком перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою у випадку дострокового зняття коштів
29.04.2015 р. ОСОБА_1 звернулася до Банку із заявою про дострокове розірвання Депозитного договору, в результаті чого, за приписами п.3.7. Депозитного договору, Банк повинен був сплатити проценти за ставкою 1,0% річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку.
29.04.2015 року між Банком та Відповідачем було укладено договір про/ внесення змін до Договору банківського вкладу №БР1493/2014-1 від 27.06.2014 р. , згідно з умовами якого Банк прийняв на себе зобов`язання сплатити Відповідачу суму нарахованих процентів без застосування перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою.
На підставі постанови Правління Національного банку України № 358 від 05.06.2015 року «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 114 від 05.06.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ», згідно з яким з 08.06.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ».
Постановою Правління Національного Банку України від 28.08.2015 р. №563 розпочата процедура ліквідації ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ».
Відповідно до Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 159 від 28.08.2015 р. та на виконання Постанови Правління Національного Банку України від
28.08.2015р. № 563, розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Паламарчука Віталія Віталійовича.
З моменту запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи, тобто з початком процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку і його ліквідації, до правовідносин з банком слід застосовувати положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним, всі інші закони України можуть застосовуватись лише в тій частині, що не суперечать положенням цього Закону.
Проведеною перевірку договору про внесення змін від 29.04.2015 року до договору банківського вкладу №ПЕ1493/2014-1 від 27.06.2014 року, укладеного між Відповідачем та Позивачем було виявлено, що вказаний договір є нікчемним з підстав, визначених п.1 ч.3 ст. 38 Закону, у зв`язку із незастосуванням перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою Банк відмовився від власних майнових вимог, що потягло за собою і необґрунтовану виплату Відповідачу грошових коштів у розмірі 1 327 (одна тисяча триста двадцять сім) доларів США 32 центи. Вказаний розмір визначається, як різниця між сумою процентів за ставкою при поверненні вкладу в кінці строку депозиту та сумою процентів за ставкою при достроковому розірвані Депозитного договору.
Відповідачу, на підставі ч. 4 ст. 38 Закону, було направлено повідомлення з пропозицією повернути Банку вище вказані грошові кошти, але незважаючи на це, Відповідач добровільно кошти не повернув та користується ними без достатніх правових підстав до цього часу, чим спричиняє збитки вкладникам та іншим кредиторам Банку.
Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
За змістом статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до положень статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.
Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.
Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Отже, спірні правовідносини виникли із договору строкового банківського вкладу, тобто підпадають під правове регулювання глави 71 ЦК України.
Так, відповідно до частин першої та третьої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.
Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).
Частиною першою статті 1061 ЦК України передбачено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.
Водночас у ЦК України відсутні положення щодо превалювання інтересів вкладника над інтересами банку у випадку дострокової вимоги вкладника про повернення строкового вкладу.
Також чинним законодавством України передбачено спеціальні положення, що мають на меті врегулювання таких ситуацій, в яких керівництво банку діє всупереч майновим інтересам очолюваної організації та інших вкладників такого банку.
Так, відповідно до частини другої, пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною 3 цієї статті.
Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з тієї підстави, що банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог. Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що внесення змін до договору банківського вкладу, згідно з якими банк відмовляється від застосування зниженої процентної ставки при достроковій виплаті вкладу на вимогу вкладника, є відмовою банку від власних майнових вимог.
Правочин щодо незастосування банком перерахунку нарахованих процентів за зниженою процентною ставкою спричиняє необґрунтовану виплату грошових коштів, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" містить ознаки нікчемного правочину та вимагає застосування наслідків, передбачених статтею 216 ЦК України.
Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року N 6-881цс17.
Отже, договір про внесення змін до договору банківського вкладу укладений з порушенням вимог норми пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є нікчемним, тому з відповідача підлягає стягненню сума, яку банк виплатив згідно із цим договором, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 1218,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 263, 265,280,281, 289 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Повний текст рішення виготовлено 26.04.2019 року.

Суддя: