ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/1210/18

Головуючий у першій інстанції - Бараненко С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/674/19

Чернігівський апеляційний суд у складі :

головуючої-судді Шитченко Н.В.,

суддів Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,

із секретарем Шкарупою Ю.В.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати, стягнення компенсації за невикористану відпустку,

місце ухвалення судового рішення - смт. Козелець,

дата складання повного тексту ухвали суду першої інстанції - 18 березня 2019 року, час проголошення ухвали 15 год. 01 хв.

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства, в якому, уточнивши заявлені вимоги, просила стягнути з відповідача на свою користь невиплачену заробітну плату з урахуванням індексу інфляції за період з 01 листопада 2017 року по 02 квітня 2018 року в сумі 3222,78 грн, невиплачену заробітну плату за період з 01 січня 2018 року по 20 квітня 2018 року в сумі 12853,40 грн, компенсацію середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 94 564,36 грн, компенсацію за невиплачені відпустки в сумі 9988,01 грн.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 березня 2019 року зазначену позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначену ухвалу суду від 18 березня 2019 року та направити справу для продовження її розгляду, посилаючись на неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, порушення норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що повторність її неявки в судове засідання відсутня, оскільки між судовими засіданнями від 07 лютого 2019 року та від 18 березня 2019 року, які взяв до уваги суд першої інстанції, відбулись ще два судових засідання - 18 лютого 2019 року та 28 лютого 2019 року, які не відбулись не з її вини. ОСОБА_1 зазначає також, що судову повістку на 18 березня 2019 року не отримувала.

У наданому відзиві на апеляційну скаргу Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства просить залишити без зміну ухвалу суду першої інстанції, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення. Відповідач указує, що позивач кілька разів без поважних причин не з`являлась у судові засідання, затягуючи таким чином розгляд даної справи, отже суд першої інстанції цілком правомірно залишив її позов без розгляду, що не перешкоджає позивачу звернутись з аналогічними вимогами повторно.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не з`явилась в судове засідання 07 лютого 2019 року, про час та місце була повідомлена належним чином, в судове засідання, призначене на 18 березня 2019 року, належним чином повідомлена позивач не з`явилась повторно, про причини неявки не повідомляла, заяв про слухання справи у її відсутність не надходило.

Колегія суддів не погоджується із даним висновком суду, враховуючи наступне.

Так, ухвалою суду від 23 квітня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та призначено підготовче засідання на 22 травня 2018 року з викликом сторін.

22 травня 2018 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 14 червня 2018 року у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. 14 червня 2018 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 26 червня 2018 року, але і в цей день не відбулось у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. У судовому засіданні 16 серпня 2018 року ОСОБА_1 подала заяву про зміну позовних вимог і в підготовчому засіданні було оголошено перерву. У зв`язку з неявкою позивача в підготовче засідання, призначене на 31серпня 2019 року розгляд справи було відкладено на 13 вересня 2018 року. У судовому засіданні 13 вересня 2018 року, участь в якому приймала ОСОБА_1 , оголошено перерву до 20 вересня 2018 року. Підготовче судове засідання проводилось 01, 12 та 30 жовтня, 12 та 28 листопада, 06 та 19 грудня 2018 року.

Ухвалою Козелецького районного суду від 19 грудня 2018 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 17 січня 2019 року.

В судове засідання 17січня 2019 року позивач з`явилась та подала заяву про уточнення позовних вимог, розгляд справи відкладено на 22 січня 2019 року. У зв`язку із поданням ОСОБА_1 заяви про відкладення судового розгляду, справу слуханням було відкладено на 07 лютого 2019 року.

У зв`язку із неявкою позивача у судове засідання, призначене на 07 лютого 2019 року, розгляд справи було відкладено на 18 лютого 2019 року (а.с. 124).

Розгляд справи 18 лютого 2019 року не відбувся внаслідок перебування судді на лікарняному, справу слуханням відкладено на 28 лютого 2019 року (а.с. 126).

У судовому засіданні 28 лютого 2019 року позивач була присутня (а.с. 131). Судом у зв`язку з витребуванням доказів по справі оголошено перерву до 18 березня 2019 року.

Ухвалою від 18 березня 2019 суд залишив позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України через повторну неявку належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про слухання справи у його відсутність.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на указану норму, під повторністю слід розуміти другу поспіль неявку позивача в судове засідання. Крім того, закон жодним чином не пов`язує потворну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об`єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов`язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.

За матеріалами справи встановлено, що судові засідання у справі призначались на 07 лютого 2019 року, 18 лютого 2019 року, 28 лютого 2019 року та 18 березня 2019 року.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 не брала участі у судових засіданнях, призначених на 07 лютого 2019 року та 18 березня 2019 року. Отже, неявка в судове засідання 18 березня 2019 року не була для позивача повторною, з огляду на те, що у судові засідання 18 лютого 2019 року та 28 лютого 2019 року, які призначались між цими датами, ОСОБА_1 з`являлась.

При цьому, у судовому засіданні, що відбулось 28 лютого 2019 року та на якому позивач була присутня, по справі було оголошено перерву до 18 березня 2019 року.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Ураховуючи наведене, судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про повторну неявку позивача у судові засідання, призначені у цій справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недотримання районним судом процесуальних норм в ході прийняття оскаржуваного судового рішення знайшли своє підтвердження, а отже, суд першої інстанції дійшов помилкового та передчасного висновку щодо необхідності залишення позову ОСОБА_1 без розгляду з підстав, визначених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції суперечить нормам процесуального закону, а тому, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 березня 2019 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 травня 2019 року.

Головуючий: Судді: