Ухвала

17 травня 2019 року

м. Київ

справа № 127/23184/18

провадження № 61-8879ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Арустамян Анаїт Едвардівна, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 28 березня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Благоустрій-АН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Благоустрій-АН» про визнання недійсними окремих частин договору,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Благоустрій-АН» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Благоустрій-АН» зазначило, що 10 квітня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Благоустрій-АН» та ОСОБА_1 укладено договір № 116 про надання посередницьких послуг, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Благоустрій-АН» зобов`язалося здійснювати дії з метою знаходження покупця на нерухомість замовника, а ОСОБА_1 зобов`язалася за вказані дії сплатити винагороду. Виконавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, проте ОСОБА_1 у встановлений договором строк оплату винагороди не здійснила. Враховуючи викладене, Товариство з обмеженою відповідальністю «Благоустрій-АН» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором від 10 квітня 2018 року № 116 про надання посередницьких послуг у розмірі 26 000 грн.

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Благоустрій-АН» про визнання недійсними окремих частин договору.

На обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_1 зазначила, що при укладенні договору від 10 квітня 2018 року № 116 про надання посередницьких послуг Товариством з обмеженою відповідальністю «Благоустрій-АН» був порушений принцип добросовісності і умови цього договору ставлять сторін у нерівне становище та завдають ОСОБА_1 істотної шкоди, тому просила суд визнати недійсними пункти 3.1.5, 3.1.8 та розділ 5 цього договору.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2019 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Благоустрій-АН» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Благоустрій-АН» заборгованість за договором від 10 квітня 2018 року № 116 про надання посередницьких послуг у розмірі 26 000 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, виходив із того, що спірний договір укладений між сторонами за їх взаємною згодою та відповідно до вимог чинного законодавства України. При його укладанні між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, про що свідчать підписи сторін в оспорюваному правочині, при цьому договір не містить несправедливих умов. Тому правові підстави для визнання недійсними окремих його частин про надання посередницьких послуг по просовуванню до продажу об`єкта нерухомості відсутні.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 28 березня 2019 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2019 року в частині задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Благоустрій-АН» скасовано, в цій частині ухвалено нове рішення, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Благоустрій-АН» відмовлено.

У іншій частині рішення залишено без змін.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову, відмовляючи у задоволенні первісного позову та залишаючи в іншій частині рішення суду першої інстанції без змін, виходив із того, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Благоустрій-АН» не доведено факту виконання ним своїх зобов`язань за договором про надання посередницьких послуг і, відповідно, вимога про стягнення винагороди за надані послуги задоволенню не підлягає.

У травні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Арустамян А. Е., на зазначені судові рішення, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення зустрічного позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року - 1 921 грн.

Ціна позову у даній справі становить 26 000 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100=192 100).

За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ураховуючи ціну, предмет позову та складність зазначеної справи, а також беручи до уваги, що касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, ураховуючи, що частина шостої статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються у тому числі і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Додатково Верховним Судом враховано, що судове рішення судом апеляційної інстанції постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження узгоджуються із положеннями Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, оскільки оскаржувані заявником рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2019 року та постанова Вінницького апеляційного суду від 28 березня 2019 року ухвалені у малозначній справі, вони не підлягають касаційному оскарженню і у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Арустамян Анаїт Едвардівна, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 28 березня 2019 року.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк