У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 червня 2019 року місто Київ

справа № 405/7584/17

провадження №22-ц/824/7313/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Станішевської Б.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року, ухвалене у складі судді Яровенко Н.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограду суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що з 22 липня 1989 року він перебував разом з відповідачкою ОСОБА_2 у шлюбі, який було розірвано 13 червня 2010 року. У період шлюбу за спільні кошти подружжям придбано квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору міни від 21 березня 2000 року № 1134, а також квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі - продажу. Право власності на спірні квартири зареєстровано на ОСОБА_2

25 жовтня 2017 року позивач звернувся з листом до відповідача про передання йому ключів від квартири АДРЕСА_2 , однак ОСОБА_2 відмовилась надати ключі. Згідно звіту про оцінку житлового приміщення, ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 складає 1 467 489 грн., а квартири АДРЕСА_1 - 635 818 грн.

Просив суд першої інстанції здійснити поділ спільного майна подружжя, виділивши у власність сторін по Ѕ частини спірних квартир.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 13 березня 2018 року, ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 грудня 2017 року про відкриття провадження скасовано, справу направлено на розгляд до Дніпровського районного суду м.Києва за встановленою підсудністю.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Маліченко К.М. заявила клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з укладенням сторонами у справі мирової угоди.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала клопотання про закриття провадження у справі, пояснивши, що вони з позивачем дійшли згоди щодо мирного врегулювання спору та уклали мирову угоду, яку просить затвердити.

Позивач ОСОБА_1 просив затвердити мирову угоду, яку вони уклали з відповідачем, а провадження у справі закрити.

Вислухавши думку учасників справи, які просили затвердити мирову угоду та закрити провадження у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про затвердження мирової угоди підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

За правилами ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи та закриває провадження у справі.

Колегія суддів, дослідивши умови мирової угоди, вважає, що вона укладена з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, стосується прав та обов`язків сторін, умови мирової угоди не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Учасникам справи роз`яснені наслідки укладення мирової угоди та закриття провадження у справі, які їм зрозумілі.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що мирову угоду, укладену між сторонами, слід затвердити, рішення суду першої інстанції визнати нечинним та закрити провадження у даній справі.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Керуючись ст.ст. 207, 268,373, 374 ЦПК України,суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити мирову угоду укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 5 червня 2019 року, відповідно до умов якої сторони домовились:

1. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язується 5 червня 2019 року виплатити грошову компенсацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за належну йому Ѕ частку квартири за адресою: АДРЕСА_3 та за Ѕ частку квартири за адресою: АДРЕСА_4 , в розмірі 38 000 (тридцять вісім тисяч) доларів США, що еквівалентно 1 024 100 (один мільйон двадцять чотири тисячі сто) гривень.

2.Припинити право спільно сумісної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на Ѕ частку квартири за адресою: АДРЕСА_3 та на Ѕ частку квартири за адресою: АДРЕСА_4 .

3.Сторони засвідчують, що після укладання та затвердження мирової угоди, вважають спір про поділ спільного майна подружжя вирішеним, не мають та не будуть мати в майбутньому один до одного будь-яких неврегульованих майнових питань та претензій щодо спільного майна подружжя.

4.Сторони даної мирової угоди повністю усвідомлюють умови, мету та сутність мирової угоди, підтверджують, що всі викладені умови мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам і породжують настання наслідків, зазначених у тексті цієї мирової угоди.

Визнати нечинним рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 22 лютого 2019 року.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Повернути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживає та зареєстрована: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок державного бюджету 50% сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 6000 (шість тисяч) гривень за квитанцією ПАТ «УКРПОШТА» від 28 березня 2019 року, номер платежу (реквізити: УК у Солом`янському районі м.Києва; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, рахунок отримувача: 0024, код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: судовий збір).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна ухвала складена 7 червня 2019 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус