Провадження № 22-ц/801/1162/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 рокуСправа № 127/16652/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Міхасішина І.В., Сопруна В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення заробітної плати,

Рішення ухвалила суддя Вохмінова О.С.

Рішення ухвалено в 11.52 год. у м. Вінниці

Повний текст рішення складено 01 квітня 2019 року,

Встановив:
В липні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення заробітної плати, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до пункту 4 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 81 від 17 квітня 2014 року ОСОБА_1 прийнято на роботу авіаційним техніком з планера та двигунів групи регламенту та ремонту літаків і вертольотів техніко-експлуатаційної частини авіаційної техніки з 17 квітня 2014 року з терміном стажування 10 календарних діб; встановлено посадовий оклад в розмірі 1218 грн. та виплату відсоткової надбавки до посадового окладу за бойову готовність в розмірі 50%.

Відповідно до пункту 9 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 275 від 03 листопада 2015 року ОСОБА_2 прийнято на роботу інженером з технічного обслуговування, ремонту та діагностики авіаційної техніки технічно-експлуатаційної частини авіаційної техніки з 03 листопада 2015 року з терміном стажування 10 календарних діб; встановлено посадовий оклад в розмірі 1660 грн. та виплату відсоткової надбавки до посадового окладу за бойову готовність в розмірі 50%.

Відповідно до пункту 7 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 65 від 01 квітня 2014 року ОСОБА_3 прийнято на роботу авіаційним техніком з планера та двигунів групи регламенту та ремонту літаків і вертольотів техніко-експлуатаційної частини авіаційної техніки з 01 квітня 2014 року з терміном стажування 10 календарних діб; встановлено посадовий оклад в розмірі 1218 грн. та виплату відсоткової надбавки до посадового окладу за бойову готовність в розмірі 50%.

Згідно з пунктом 13 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 25 від 05 лютого 2018 року ОСОБА_3 звільнено з роботи з 05 лютого 2018 року за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України; утримано кошти за 5 календарних днів використаної щорічної відпустки за робочий період з 01 квітня 2017 року по 31 січня 2018 року.

Відповідно до пункту 4.5. колективного договору, укладеного між командуванням Військової частини НОМЕР_1 та профспілковим комітетом Ю-08 на 2011 рік (із змінами та доповненнями на 2012-2015 роки) та колективного договору на 2016-2018 роки, командування зобов`язується виплачувати працівникам частини надбавки у розмірі до 50% посадового окладу в межах затвердженого фонду оплати праці за складність та напруженість. Проте відповідач відмовляється виплачувати таку надбавку позивачам, посилаючись на відсутність коштів.

Так за період з 17 квітня 2014 року по 31 березня 2018 року відповідач не виплатив ОСОБА_1 надбавку за складність та напруженість в розмірі 50% посадового окладу в загальній сумі 33 882,79 грн. (з урахуванням виплаченої надбавки в грудні 2015 року в сумі 302,80 грн.)

ОСОБА_3 за період з 17 квітня 2014 року по 05 лютого 2018 року відповідач не виплатив надбавку за складність та напруженість в розмірі 50% посадового окладу в загальній сумі 36 950,35 грн.

ОСОБА_4 за період з 17 квітня 2014 року по 31 березня 2018 року відповідач не виплатив надбавку за складність та напруженість в розмірі 50% посадового окладу в загальній сумі 29 809,25 грн.

У зв`язку з чим позивачі просили стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 надбавку в сумі 33 882,79 грн.; на користь ОСОБА_2 в сумі 29 809,25 грн.; на користь ОСОБА_3 в сумі 36 950,35 грн.

В лютому 2019 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали заяву про збільшення позовних вимог, в якій просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 надбавку за складність та напруженість за період з 17 квітня 2014 року по 30 вересня 2018 року в розмірі 50% посадового окладу в сумі 38 707,47 грн. (з урахуванням виплаченої надбавки в грудні 2015 року в сумі 302,80 грн.); стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 надбавку за складність та напруженість за період з 03 листопада 2015 року по 31 листопада 2018 року в розмірі 50% посадового окладу в сумі 36 224,52 грн. (з урахуванням виплаченої надбавки в вересні 2018 року в сумі 1495 грн.; в жовтні 2018 року в сумі 328,41 грн.; в листопаді 2018 року в сумі 394,09 грн.); стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 надбавку за складність та напруженість за період з 17 квітня 2014 року по 05 лютого 2018 року в розмірі 50% посадового окладу в сумі 36 950,35 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення заробітної плати відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити і стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 надбавку за складність та напруженість в розмірі 50% посадового окладу за період з 17 квітня 2014 року по 30 вересня 2018 року в сумі 38 707,47 грн.; на користь ОСОБА_2 за період з 03 листопада 2015 року по 30 листопада 2018 року в сумі 36 224,52 грн.; на користь ОСОБА_3 за період з 17 квітня 2014 року по 05 лютого 2018 року в сумі 36 950,35 грн.

Зазначили, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Відповідач військова частина НОМЕР_1 відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додаткового поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 81 командира Військової частини НОМЕР_1 від 17 квітня 2014 року ОСОБА_1 прийнято на роботу авіаційним техніком з планера та двигунів групи регламенту та ремонту літаків і вертольотів техніко-експлуатаційної частини авіаційної техніки з 17 квітня 2014 року з терміном стажування 10 календарних діб; встановлено посадовий оклад в розмірі 1218 грн. та надбавку до посадового окладу за бойову готовність в розмірі 50% (а. с. 5).

31 січня 2018 року із ОСОБА_1 укладено строковий трудовий договір терміном на 1 рік (а. с. 119-121).

Відповідно до наказу № 275 командира Військової частини НОМЕР_1 від 03 листопада 2015 року ОСОБА_2 прийнято на роботу інженером з технічного обслуговування, ремонту та діагностики авіаційної техніки технічно-експлуатаційної частини авіаційної техніки з 03 листопада 2015 року з терміном стажування 10 календарних діб; встановлено посадовий оклад в розмірі 1660 грн. та надбавку до посадового окладу за бойову готовність в розмірі 50% (а. с. 6).

31 січня 2018 року із ОСОБА_2 укладено строковий трудовий договір терміном на 1 рік (а. с. 122-124).

Відповідно до наказу № 65 командира Військової частини НОМЕР_1 № 65 від 01 квітня 2014 року ОСОБА_3 прийнято на роботу авіаційним техніком з планера та двигунів групи регламенту та ремонту літаків і вертольотів техніко-експлуатаційної частини авіаційної техніки з 01 квітня 2014 року з терміном стажування 10 календарних діб; встановлено посадовий оклад в розмірі 1218 грн. та надбавку до посадового окладу за бойову готовність в розмірі 50% (а. с. 7).

31 січня 2017 року із ОСОБА_3 укладено строковий трудовий договір терміном на 1 рік (а. с. 116-118).

22 грудня 2017 року начальником технічно-експлуатаційної частини авіаційної техніки Військової частини НОМЕР_1 затверджено функціональні обов`язки авіаційного техніка з планеру та двигунів (а. с. 125) та функціональні обов`язки інженера з технічного обслуговування, ремонту та діагностики авіаційної техніки (а. с. 127-128).

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Згідно зі статтею 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, яка складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
За цією нормою основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Частиною другою статті 97 КЗпП України та частиною першою статті 15 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.
Згідно з частиною першої статті 13 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.
Пунктом четвертим наказу Міністра оборони України «Про впорядкування умов оплати праці працівників загальних (наскрізних) професій і посад бюджетних військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України» № 28 від 24 січня 2006 року передбачено, що командири військових частин у межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах, мають право установлювати, зокрема, надбавки працівникам у розмірі до 50% відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати, тарифної ставки): за високі досягнення у праці; за виконання особливо важливої роботи (на строк її виконання); за складність, напруженість у роботі. Граничний розмір зазначених надбавок для одного працівника не повинен перевищувати 50% посадового окладу. Таке обмеження не поширюється на працівників національних закладів (установ).
Згідно з пунктом 4.5. колективних договорів між командуванням військової частини НОМЕР_1 та профспілковим комітетом Ю-08 на 2011 рік, а також на 2016-2018 роки, командування зобов`язалось виплачувати працівникам частини надбавки у розмірі до 50% посадового окладу в межах затвердженого фонду оплати праці: за високі досягнення у праці; за виконання особливо важливої роботи (на термін її виконання); за складність, напруженість у роботі (а. с. 9-15, 19-25).
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства.
По справі встановлено, що за період роботи з квітня 2014 року до вересня 2018 року заробітна плата позивача ОСОБА_1 складалась із посадового окладу, надбавки за вислугу років, за бойову готовність, індексації тощо. Виплата матеріальної допомоги, премій та надбавки за складність та напруженість (лише в грудні 2015 року) мали несистематичний характер (а. с. 109-110).
Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 21 грудня 2015 року про виплату ОСОБА_1 надбавки за складність та напруженість в розмірі 50% посадового окладу був виданий на підставі рапорту начальника ТЕЧ авіаційної техніки від 18 грудня 2014 року (а. с. 129, 130).
За період роботи з листопада 2015 року до листопада 2018 року заробітна плата позивача ОСОБА_2 складалась з посадового окладу, надбавки за вислугу років, за бойову готовність, індексації тощо. Виплата матеріальної допомоги, премій та надбавки за складність та напруженість (лише у вересні, жовтні, листопаді 2018 року) мали несистематичний характер (а. с. 108). Судом першої інстанції встановлено, що надбавка виплачувалась на підставі рапортів начальника ТЕЧ і в межах економії фонду оплати праці.
За період роботи з квітня 2014 року до лютого 2018 року заробітна плата позивача ОСОБА_3 складалась з посадового окладу, надбавки за вислугу років, за бойову готовність, індексації тощо. Виплата матеріальної допомоги та премій мали несистематичний характер. Надбавка за складність та напруженість жодного разу за цей період не виплачувалась (а. с. 111).
З огляду на викладене апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції в тому, що надбавка за складність та напруженість у роботі не була обов`язковою і її виплата залежала від рішення командира військової частини, прийнятого в межах затвердженого фонду оплати праці, та за сукупності визначених умов, фактів та обсягів роботи.
Для встановлення надбавки за складність та напруженість в конкретному розмірі необхідними умовами є наявність самого факту складності і напруженості виконуваної роботи згідно посадових обов`язків працівника та відповідного фонду заробітної плати бюджетної установи, який дозволяє встановлювати таку надбавку. Проте позивачами не доведено, що виконувана ними робота носила характер складної та напруженої, тобто наявності підстав для виплати їм надбавки за складність та напруженість у роботі.
Надбавка за складність та напруженість встановлюється на чітко визначений термін, тобто на період виконання такої роботи, з метою стимулювання працівника, і її конкретний розмір залежить від рішення командира військової частини і не може перевищувати 50% посадового окладу.
Як свідчать матеріали справи за наявності таких умов (складності та напруженості у роботі) позивачу ОСОБА_1 таку надбавку було встановлено та виплачено одноразово в 2015 році, а ОСОБА_2 тричі в 2018 році.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачами не доведено, що виконувана ними робота носила характер складної та напруженої, що є необхідною умовою для виплати надбавки за складність та напруженість у роботі в розмірі до 50% посадового окладу в межах затвердженого фонду оплати праці; не доведено, що у зазначені позивачами періоди фонд оплати праці військової частини дозволяв встановити таку надбавку, апеляційний суд вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги в тому, що з аналізу пункту 4.5. колективних договорів на 2011 рік, та на 2016-2018 роки випливає чітке зобов`язання командування військової частини виплачувати працівниками частини надбавки у розмірі до 50% посадового окладу в межах затвердженого фонду оплати праці за складність та напруженість, а тому висновок суду першої інстанції про те, що виплата надбавки є правом керівництва, є помилковим, спростовуються тим, що згідно чинного законодавства, що регулює питання оплати праці, преміювання та встановлення відповідних надбавок проводиться у межах наявного фонду оплати праці, з урахуванням певних умов праці та обсягів виконаної роботи, та є правом роботодавця. Право встановлення надбавок та премій належить саме до повноважень керівника, в силу яких роботодавець вільний у виборі в межах затвердженого кошторису встановлювати їх або не встановлювати.
Зазначеним також спростовуються і доводи апеляційної скарги про те, що із витягу з наказу відповідача № 213 від 30 жовтня 2018 року вбачається, що надбавку за складність та напруженість було отримано бухгалтером, діловодом, інженером охорони праці, телеграфістом, телефоністом, медичною сестрою та іншими, робота яких не така складна як у позивачів.
Суд позбавлений можливості давати оцінку повноваженням відповідача щодо встановлення надбавки певним працівникам за складність та напруженість та не встановлення такої надбавки іншим працівникам, оскільки вид преміювання чи надбавки визначає керівник роботодавця залежно від особливостей виконання функцій і завдань установи, у межах наявного фонду оплати праці.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.
За наведених обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст. 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ.В. Матківська
СуддіІ.В. Міхасішин
В.В. Сопрун