ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 671/520/19
Провадження № 22-ц/4820/929/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю представника відповідача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника - адвоката Ходюк Катерини Миколаївни на ухвалу Волочиського районного суду Хмельницької області від 25 березня 2019 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову у складі судді Павлової А.С. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та визнання права власності на автомобіль.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В провадженні Волочиського районного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та визнання права особистої власності позивача на автомобіль.

В березні 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 користуватися автомобілем марки ВАЗ модель 21104, 2009 року випуску, об`ємом двигуна 1596 см3, зареєстрований за ОСОБА_1 21.01.2013 року, державний номерний знак НОМЕР_1 та передачі цього автомобіля на зберігання ОСОБА_4 , визначивши місце зберігання гараж, розташований за адресою по АДРЕСА_1 . Оскільки автомобіль, є джерелом підвищеної небезпеки, на даний час знаходиться у розпорядженні та володінні відповідачки, є підстави вважати, що в процесі його експлуатації може бути пошкоджений або знищений, зданий в оренду, чи розібраний.

Ухвалою Волочиського районного суду від 25 березня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду як незаконну і задовольнити його заяву про забезпечення позову. На його думку, суд не прийняв до уваги, що він обґрунтував застосування заходів забезпечення позову тією обставиною, що користування автомобілем - є джерелом підвищеної небезпеки, відповідно в процесі експлуатації транспортний засіб може бути пошкодженим або знищеним, зданий в оренду або розібрано. Тому метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача. Згідно п.2, п. 7 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, видом забезпечення позову, також визначено заборону вчиняти певні дії та передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору. Зазначає, що види забезпечення позову є співмірними, відповідають змісту заявлених позовних вимог, невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони користування та передачі на зберігання транспортного засобу іншій особі може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, що призведе до неможливості захисту інтересів позивача.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому поряд з іншими вимогами, просив суд визнати автомобіль марки ВАЗ модель 21104, 2009 року випуску, об`ємом двигуна 1596 см3, зареєстрований за ОСОБА_1 21.01.2013 року, державний номерний знак НОМЕР_1 його особистою приватною власністю. На думку позивача даний автомобіль придбаний за грошові кошти, надані йому його матір`ю ОСОБА_4 , а тому спірний автомобіль належить виключно йому на праві особистої власності.

На забезпечення даного позову позивач ОСОБА_1 подав до суду відповідну заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_3 користуватись даним автомобілем та передати автомобіль на зберігання ОСОБА_4 , визначивши місце зберігання гараж по АДРЕСА_1 , оскільки автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки, на даний час знаходиться у розпорядженні та володінні відповідачки, а тому на думку позивача є підстави вважати, що в процесі його експлуатації може бути пошкоджений або знищений, зданий в оренду чи розібраний.

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні даної заяви було відмовлено

У відповідності до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Ст. 150 ЦПК України передбачено перелік видів забезпечення позову, при цьому за п. 10 даної статті суд може застосувати інші заходами, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

За змістом ст.151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З врахуванням викладеного, змісту позовних вимог позивача, колегія суддів вважає, що обраний позивачем захід забезпечення позову не є необхідним для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Предметом спору є визнання права особистої власності позивача на спірний автомобіль, а заборона відповідачу користуватись даним автомобілем та передання автомобіля на зберігання третій особі ніяким чином не забезпечує виконання рішення суду щодо визначення власника автомобіля.

Крім того заявником не обґрунтовано яким чином невжиття обраних ним заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду щодо визнання за ним права особистої власності на автомобіль.

Посилання позивача, що автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки, на даний час знаходиться у розпорядженні та володінні відповідачки, а тому на його думку є підстави вважати, що в процесі його експлуатації може бути пошкоджений або знищений, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такі ризики завжди існують при експлуатації джерела підвищеної небезпеки.

При цьому, згідно реєстраційної картки транспортного засобу відповідач ОСОБА_3 має право користування спірним автомобілем, яке їй було надано за згодою самого власника автомобіля ОСОБА_1 і вжиття таких заходів забезпечення позову може призвести до порушення цих прав відповідача, адже такого права відповідач не позбавлена.

Що стосується твердження позивача, що відповідач може здати автомобіль в оренду чи розібрати, то в такому випадку він може обрати інші способи забезпечення позову, передбачені ст. 151 ЦПК України.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про необґрунтованість заявленого виду забезпечення позову є правильними.

З цих підстав доводи апеляційної скарги, що користування автомобілем - є джерелом підвищеної небезпеки, відповідно в процесі експлуатації транспортний засіб може бути пошкодженим або знищеним, зданий в оренду або розібрано, види забезпечення позову є співмірними, відповідають змісту заявлених позовних вимог, невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони користування та передачі на зберігання транспортного засобу іншій особі може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, слід відхилити.

Такі доводи апелянта ніяким чином не спростовують висновків суду.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника - адвоката Ходюк Катерини Миколаївни залишити без задоволення.

Ухвалу Волочиського районного суду Хмельницької області від 25 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 травня 2019 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова