Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2019 р.

м. Київ

справа № 755/3644/19

провадження № 2/755/2528/19

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

учасники розгляду:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про позбавлення батьківських прав,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 ,звертаючись з позовом до суду, просить позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мотивуючи свої вимоги тим, що сторони спірних правовідносин є батьками неповнолітніх доньок, які проживають разом із позивачем. Відповідач життям дітей не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дітьми, таким чином самоусунувся від виховання своїх дітей, нехтує батьківськими обов`язками, не проявляє турботи щодо дочок. Донька ОСОБА_5 має серйозні проблеми із здоров`ям, однак всі витрати на лікування дитини несе лише позивач, яка була вимушена звернутись до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до відповідача про стягнення з батька додаткових витрат на дітей. 14.09.2018 року Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області склала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 щодо його неповнолітніх доньок, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про позбавлення батьківських прав, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. (а.с. 44-46)

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 травня 2019 року підготовче засідання по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с. 83-84)

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви.

Представник позивача Романенко О. М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви, та пояснення, надані позивачем під час судового розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_8 в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, вважає його необґрунтованим, а обставини, викладені у змісті позовної заяви є такими, що не доведені та не відповідають дійсності, з підстав, що містить письмовий відзив на позовну заяву, долучений до матеріалів справи.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, відповідно до якої просить провести розгляд справи за його відсутності. (а.с. 50)

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника позивача Романенка О.В. , представника відповідача ОСОБА_8 , надавши оцінку показанням свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Батьки несуть відповідальність за виховання своїх дітей. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Згідно положення статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно частини першої та другої ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З огляду на викладене батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них.

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є батьком, а ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 10.05.2002 року, актовий запис № 462, та свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 10.05.2002 року, актовий запис № 461. (а.с. 9, 10)

За даними Довідки Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 194 від 04.02.2019 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають, зареєстровані по АДРЕСА_1 і знаходяться на утриманні ОСОБА_1 (а.с. 11, 12)

Згідно Акту № 1/04-203 від 04.02.2019 року, складеного зі слів сусідів депутатом Вишневої міської ради Нєфьодовим С.І. , за період проживання з 2003 року по теперішній час батько дітей ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 не з`являвся та участі у вихованні дітей, у навчанні та піклуванні не приймав. (а.с. 13)

Згідно Довідки від 07.11.2018 року, складеної у клініці Liv Hospital, пацієнтка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у супроводі матері ОСОБА_1 проходила лікування у даній клініці з 01.10.2018 року по 05.10.2018 року, та до справи долучено документацію медичного огляду ОСОБА_5 (а.с. 21-40, 71)

14.09.2018 року за № К 137405.2664.2 органом опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області складено Висновок, про доцільність позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_3 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 14-16)

Комісією з питань захисту прав дитини встановлено, що неповнолітні діти проживають разом із матір`ю по АДРЕСА_1 . Депутатом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області 14.11.2016 року та 27.06.2018 року складено акти про те, що з 2003 року по теперішній час батько дітей ОСОБА_3 за вказаною адресою не з`являвся, участі у вихованні дітей не приймав. Неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_4 навчаються в 10-Б класі ліцею «ЕКО» № 198 м. Києва. За час навчання батько ліцей не відвідував, не цікавився навчанням дітей, не бра участі у роботі батьківського комітету класу. Відповідно до характеристик, складених керівництвом ліцею стосовно неповнолітніх Селівончик, мати ОСОБА_1 бере активну участь у вихованні дітей, створює всі умови для повноцінного навчання та розвитку дітей, стимулює розвиток їх творчого потенціалу. Станом на 01.06.2018 року батько ОСОБА_3 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 58 729,11 грн., що підтверджено довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам, виданою Дніпровським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 26.06.2018 року № 8б. 20.08.2018 року в присутності працівника служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області неповнолітньою ОСОБА_4 складено заяву, в якій дитина зазначила, що вперше побачила батька у 2013 році, після декількох зустрічей він знову припинив з нею спілкуватися, матеріальної допомоги не надає. Провести бесіду з неповнолітньою ОСОБА_5 та з`ясувати її думку не виявилось можливим через стан здоров`я дитини. На думку Комісії, вищезазначене свідчить про ухилення батьком ОСОБА_3 від виховання дітей, наявність винної поведінки батька, свідомого нехтування ним своїми обов`язками.

За даними Довідки, складеної керівництвом ліцею «ЕКО» № 198 м. Києва від 02.04.2019 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є ученицями 11-Б класу даного Ліцею , навчанням та вихованням займається мати ОСОБА_1 , діти оглянуті, завжди мають охайний вигляд, батько ОСОБА_3 участі у вихованні доньок не бере, успіхами не цікавиться, на батьківські збори жодного разу не з`являвся. (а.с. 72)

За даними Довідки, складеної керівництвом КНП «Вишнівська міська лікарня» від 03.04.2019 року № 83, при проведенні ЛКК з приводу визнання ОСОБА_5 дитиною з інвалідністю була присутня мати. У КНП «Вишнівська міська лікарня» відсутня інформація щодо батька дітей, зі слів лікаря-педіатра АЗПСМ № 1, в лікувальному закладі дітей супроводжувала мати ОСОБА_1 (а.с. 73)

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 показала, що вона, будучи хрещеною дітям, бачила відповідача лише одного разу на похрещенні його дітей, попри те, що діти часто хворіли та потребувати уваги, відповідач жодного разу не з`являвся у їхньому житті, не відвідував у лікарні, не намагався зустрітися, не надавав матеріальної допомоги ні на утримання дітей, ні на неодноразові операції дочки ОСОБА_5 , яка постійно проходить лікування, що оплачується лише за допомогою позивача та небайдужих людей.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка сусідка позивача ОСОБА_19 показала, що тривалий час знайома із родиною позивача, однак жодного разу не бачила відповідача ані у будинку, ані у дворі будинку, де проживають позивач разом із дітьми. Діти завжди спілкувалися лише із матір`ю та бабусею, знаходились на утриманні позивача, та свідок жодного разу не чула про допомогу дітям з боку батька.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка подруга позивача ОСОБА_20 дала показання, аналогічні показанням свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_19

Суд, надавши оцінку показанням свідків, за відсутності даних про зацікавленість свідків щодо наслідків розгляду справи, приймає до уваги факти, зазначені свідками щодо відсутності прояву зацікавленості у житті дітей з боку відповідача, відсутності належного матеріального утримання, належного виховання та піклування про дітей з боку відповідача, ухилення його від виконання батьківських обов`язків, що має систематичний характер, та дані факти не було спростовано стороною відповідача.

Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, приймаючи до уваги Висновок органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 14.09.2018 року за № К 137405.2664.2, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог позивача про позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - оскільки в судовому засіданні доведено факт самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомого ухилення від виховання та утримання дітей, відсутності бажання на виконання батьківських обов`язків, на спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, відсутності прояву інтересу до внутрішнього світу дітей, їх стану здоров`я та створення умов для отримання дітьми належної освіти, таким чином встановивши свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, що не спростовано стороною відповідача жодним доказом та/або аргументом задля доведення вчинення відповідачем активних дій, спрямованих на підтримку відносин із дітьми.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про позбавлення батьківських прав, є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 п.2 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користі позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Так, судом встановлено, що 02.03.2017 року між адвокатом Романенко О.М. та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги, який доповнено Додатковою угодою № 1 від 08.05.2018 року, відповідно до умов якого адвокат зобов`язався надавати правову допомогу клієнту, зокрема, у цивільних справах, які могли би бути пов`язані із клієнтом, незалежно від його процесуального статусу. За надання правової допомоги клієнту в підготовці всіх необхідних документів та судовому супроводі справи про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , клієнт сплачує адвокату гонорар із розрахунку 930,75 грн. (25% від мінімальної заробітної плати на 2018 рік) за одну годину надання правової допомоги.

За даними Акта приймання-передачі правової допомоги від 20.05.2019 року, складеного і підписаного ОСОБА_1 та адвокатом Романенком О.М., розмір витрат на правничу допомогу адвоката складає 15 822,75 грн., з яких: вивчення документів і їх правовий аналіз - 5,5 годин; написання та надсилання позовної заяви і підготовка та подання додатків до позову - 5 годин; написання та подання адвокатських запитів щодо отримання інформації - 1,5 годин; написання заяв про доручення доказів, виклик свідків, та їх надсилання відповідачу та третій особі, а також подання цих заяв до суду - 2 години; участь у судових засідання - 3 години.

За даними квитанції від 17.05.2019 року ОСОБА_1 здійснено оплату послуг адвоката за Договором про надання правничої допомоги у розмірі 15 822,75 грн.

Таким чином, надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд дійшов висновку, що окрім судового збору у розмірі 768,40 грн., з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені витрати на правничу допомогу згідно Договору про надання правової допомоги, який доповнено Додатковою угодою № 1 від 08.05.2018 року, у сумі 15 822,75 грн., - що є правомірним розподілом витрат з огляду на задоволення вимог позивача в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 150, 164, 165, 167 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, ст.ст. ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 15 822,75 грн., а всього на загальну суму 16 591 (шістнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто одну) гривню 15 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 31 травня 2019 року.

Суддя: В.І. Галаган