Ухвала

20 травня 2019 року

м. Київ

справа № 466/3973/15-ц

провадження № 61-6602ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Сеньківа А. М. та державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Макарова Ю. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку 26 березня 2019 року подали до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для сплати судового збору.

На виконання ухвали Верховного Суду від 11 квітня 2019 року від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшла заява про відсутність підстав для сплати судового збору. Заява мотивована тим, що ні нормами ЦПК України, ні Законом України «Про судовий збір» не передбачено необхідності сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Окрім цього, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що керувалися частиною третьою статті 22 Закону України «Про судовий збір», тому за подання касаційної скарги судовий збір не сплачується.

У частині третій статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що оскаржене судове рішення ухвалено у справі за скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на дії державного виконавця, а не за їх позовом в порядку захисту прав споживачів.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 752/7347/16-ц, на підставі постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15, зроблено висновок, що якщо за подання скарги на дії державного виконавця до суду першої інстанції законом не встановлено для заявника обов`язок сплачувати судовий збір, то в разі оскарження заінтересованою особою постановленого судом першої інстанції судового рішення за результатами розгляду зазначеної скарги судовий збір справляється на загальних підставах, встановлених у підпункті 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Отже, особам, які подали касаційну скаргу, необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої цієї статті становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому за подання касаційної скарги особам, які подали касаційну скаргу, необхідно сплатити 384,20 грн судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або сплачено до УК у Печерському районі (Печерс. р-н) 22030102, код ЄДР: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055), символ звітності банку - 207. Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Окрім цього, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. У пунктах 4, 6 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується та клопотання особи, яка подає скаргу.

У клопотанні (прохальній частині касаційної скарги) особи, які подають касаційну скаргу, просять скасувати постанову Львівського апеляційного суду і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Разом з тим, аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що постановою Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року в частині відмови у задоволенні вимог скарги про скасування постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору у розмірі 10% від суми боргу скасовано та в цій частині провадження у справі закрито. У решті ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року залишено без змін.

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають необґрунтованими і ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року, і постанову Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року. При цьому, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зазначають чи погоджуються з ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року, а також не зазначають чи у повному обсязі оскаржують постанову Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року чи частково.

Мандзій І. Я. та ОСОБА_2 необхідно конкретизувати у прохальній частині касаційної скарги, які саме судові рішення ними оскаржуються та у якій частині, уточнити клопотання касаційної скарги щодо ухвали суду першої інстанції та викласти вимоги касаційної скарги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції з урахуванням положень статті 409 ЦПК України.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно надати уточнену касаційну скаргу та її копії разом із доданими до неї матеріалами відповідно до кількості інших учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 260, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат