Справа № 307/1000/16-ц
Провадження № 6/307/90/19
У Х В А Л А

08 травня 2019 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Ніточко В.В., за участю секретаря Фера В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів подання головного державного виконавця Тячівського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Гудзенко Н.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,

В С Т А Н О В И В:

головний державний виконавець Тячівського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Гудзенко Н.І. звернулася в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , без вилучення паспортного документа, до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 2/307/743/16, виданим 04 липня 2016 року.

Подання мотивує тим, що у Тячівському районному відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/307/743/16, виданого 04 липня 2016 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в сумі 57 813 грн. 11 коп. та судових витрат в сумі 578 грн. 14 коп.

Станом на 07 травня 2019 року боржником ОСОБА_1 рішення суду не виконано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що у боржника відсутнє майно на праві власності.

Також, 09 листопада 2017 року, 23 травня 2018 року та 07 травня 2019 року на адресу боржника надсилалися виклики до виконавця, однак ОСОБА_1 на дані виклики не з`являвся.

Враховуючи вищенаведене та те, що рішення суду по теперішній час не виконано, боржник ухиляється від його виконання, просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , без вилучення паспортного документа, до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 2/307/743/16, виданим 04 липня 2016 року.

В судове засідання головний державний виконавець Гудзенко Н.І. не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що в Тячівському районному відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/307/743/16, виданого 04 липня 2016 року Тячівським районним судом Закарпатської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в сумі 57 813 грн. 11 коп. та судових витрат в сумі 578 грн. 14 коп.

30 серпня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадженняпо примусовому виконанні виконавчого листа № 2/307/743/16, виданого 04 липня 2016 року Тячівським районним судом Закарпатської області.

Також, державним виконавцем було встановлено, що у власності боржника ОСОБА_1 відсутнє будь-яке майно чи доходи.

09 листопада 2017 року, 23 травня 2018 року та 07 травня 2019 року на адресу боржника надсилалися виклики до виконавця, однак ОСОБА_1 на дані виклики не з`являвся.

Жодних доказів того, що дані виклики було надіслано та вручено боржнику ОСОБА_1 суду не подано.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пунктом 5 статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

В розумінні пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", ухиленням, є навмисне чи інше свідоме невиконання боржником обов`язків за рішенням суду, у зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання та є підставою про застосування до боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

В силу статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Також, статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Наявність у боржника невиконаних зобов`язань за рішенням суду само по собі, не є підставою для обмеження його права на виїзд за межі України, оскільки необхідною умовою для застосування такого обмеження, є навмисне та свідоме невиконання боржником рішення суду.

Ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення частини 3 статті 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".

Державним виконавцем до матеріалів подання долучені докази, з яких вбачається, що у боржника відсутнє будь-яке майно та відсутні будь-які доходи.

В матеріалах справи міститься лише копії викликів боржника від 09 листопада 2017 року, 23 травня 2018 року та 07 травня 2019 року до державного виконавця, однак відсутні будь-які докази того, що дані виклики були надіслані та вручені боржнику.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. Отже, право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає у виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту умисного ухилення останнього від виконання своїх зобов`язань.

В матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження факту умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням суду.

Сам факт відкриття виконавчого провадження та невиконання боржником зобов`язання самостійно не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 247, 441 ЦПК України, ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання головного державного виконавця Тячівського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Гудзенко Н.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили з дня прийняття рішення апеляційною інстанцією.

Суддя В.В. Ніточко