Постанова

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 369/11221/16-ц

провадження № 61-7899св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Київобленерго»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 липня 2017 року у складі судді Ковальчук Л. М. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Мельника Я. С., Сушко Л. П., Яворського М. А.

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (далі - ПрАТ «Київобленерго») на його користь 246 грн вартості недовідпущеної електроенергії та 30 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позивач вказав, що він проживає у квартирі АДРЕСА_1 та є користувачем електричної енергії, яку постачало ПАТ «Київобленерго» . Він належним чином оплачував спожиті послуги. Його квартиру було відключено від електропостачання 22 квітня 2014 року у зв`язку із наявністю заборгованості по оплаті наданих послуг. ОСОБА_1 також зазначив, що 13 жовтня 2016 року йому було повідомлено відповідачем, що станом на 30 вересня 2016 року борг складає 3 181, 43 грн, що, на його думку, є безпідставним, а відключення його квартири від електропостачання завдало йому значних немайнових втрат, які він оцінює у 30 000 грн, через що він вимушений звертатися до суду із цим позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 липня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав доказів на підтвердження своїх позовних вимог, у тому числі протиправності дій, бездіяльності відповідача та розміру завданої шкоди.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 липня 2017 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, вказавши, що між сторонами існує спір щодо стягнення боргу за спожиту електричну енергію, що поставлялась за місцем проживання позивача, однак останнім не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема того, що відповідачем було недовідпущено електричну енергію до його квартири на 246 грн, крім того ОСОБА_1 не було доведено факту заподіяння йому моральної шкоди діями відповідача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 26 жовтня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не надано належної оцінки доказам у справі, судами зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи, суди не застосували норми матеріального права, які підлягали застосуванню до правовідносин сторін, що призвело до неправильного вирішення спору.

Доводи відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу представник ПрАТ «Київобленерго» просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

22 лютого 2018 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

06 березня 2013 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Київобленерго» в особі начальника Ірпінського РП було укладено договір про користування електричною енергією за № 200569695, відповідно до умов якого енергопостачальник взяв на себе зобов`язання надійно постачати споживачеві електричну енергію до квартири АДРЕСА_1 у необхідних обсягах відповідно до граничної потужності 1,7 кВт, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати за спожиті послуги за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором. Встановлено тип лічильника «Merkury 201» № 03268495 з показанням приладу обліку, які станом на 09 лютого 2013 року складають Т1-2130, Т2-6231, Т3-13843.

22 листопада 2016 року квартиру позивача було відключено від електропостачання працівниками Ірпінського РП ПрАТ «Київобленерго», однак того ж дня електроенергію в цій квартирі було відновлено, що підтверджується долученою до матеріалі справи копією повідомлення про повторне включення після сплати боргу споживача від 22 листопада 2016 року.

Між сторонами існує спір щодо стягнення боргу за спожиту електричну енергію, що надавалася за місцем проживання позивача.

Докази на підтвердження того, що відповідачем було недовідпущено електричну енергію на 240 грн до квартири АДРЕСА_1 у матеріалах справи відсутні.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених процесуальним законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Встановивши, що позивач не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що ПрАТ «Київобленерго» порушило свої договірні зобов`язання і недовідпустило електричну енергію до його квартири на суму 246 грн, а також факту заподіяння моральної шкоди діями чи бездіяльністю ПрАТ «Київобленерго», суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку із їх недоведеністю.

Доводи касаційної скарги, які значної мірою зводяться до переоцінки доказів у справі, висновків судів не спростовують.

З урахуванням наведеного, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 липня 2017 року та ухвала Апеляційного суду Київської області від 26 жовтня 2017 року є такими, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для їх скасування відсутні.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта