ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5154/19 Справа № 209/3659/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Байбара Г. А. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 жовтня 2016 року у справі за поданням державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Добридніка С.А. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику - ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року державний виконавець Дніпровського відділу ДВС м. Дніпродзержинська ГТУЮ у Дніпропетровській області Добриднік С.А. звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 На обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у Дніпровському відділі ДВС м. Дніпродзержинська знаходиться виконавче провадження №52268185 з виконання виконавчого листа №713/446/15-ц від 09 липня 2015 року, виданого Вижницьким районним судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Приватбанк боргу в сумі 1008051,81 грн. та судового збору в сумі 3654,00 грн. 16 вересня 2016 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої того ж дня направлені боржникові для виконання (рекомендованим поштовим відправленням) та стягувачу до відома. По спливу строку для самостійного виконання рішень, ОСОБА_1 рішення суду не виконала, борг на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» не сплатила. Боржнику відомо про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу, але ні добровільно, ні на вимоги державного виконавця ОСОБА_1 рішення суду не виконує.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 жовтня 2016 року було задоволено подання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Добридніка С.А. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику - ОСОБА_1 .

Тимчасово обмежено боржника, громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язання згідно виконавчого провадження №52268185 з виконання виконавчого листа №713/446/15-ц від 09 липня 2015 року, виданого Вижницьким районним судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Приватбанк боргу в сумі 1008051,81 грн. та судового збору в сумі 3654,00 грн.

Не погодившись із такою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання Покровського ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 вересня 2016 року не отримувала; ніколи не проживала за адресою: АДРЕСА_1 ; що пропущено строк предявлення документів до виконання.

Дніпровський відділ ДВС м. Дніпродзержинська ГТУЮ у Дніпропетровській області своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористався.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу - задовольнити, а ухвалу суду скасувати, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 липня 2015 року Вижницьким районним судом Чернівецької області, на підставі рішення цього ж суду від 02 квітня 2015 року у справі №713/446/15-ц, яке набрало чинності 22 червня 2015 року, видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (рахунок НОМЕР_2 , МФО 305299, ) заборгованості у розмірі 1008051,81 грн. та судового збору в сумі 3654,00 грн.

Постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Дніпродзержинська ГТУЮ в Дніпропетровській області від 16 вересня 2016 року відкрите виконавче провадження за виконавчим листом №713/446/15-ц від 09 липня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 1008051,81 грн. та судового збору в сумі 3654,00 грн.

На запити державного виконавця отримані відповіді від Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи та про осіб - боржників, що отримують пенсії (а.с. 11), згідно яких відсутня інформація про ОСОБА_1

Також встановлено, що державним виконавцем винесені постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 10), Витягу з Єдиного державного реєстру МВС України (а.с.12), відсутні відомості про належність ОСОБА_1 нерухомого майна та зареєстрованих транспортних засобів.

Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 12 вересня 2016 року №E.DD.0.0.0.0/2-6622 (а.с. 5), стягувачем було встановлено, що боржник неофіційно працевлаштована в м. Кам`янське та фактично мешкає в найманому житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту державного виконавця від 21 вересня 2016 року (а.с. 9), державним виконавцем Добридніком С.А. здійснено вихід за адресою проживання боржника: АДРЕСА_1 , але двері вказаного житлового приміщення ніхто не відчинив, залишений виклик на 22 вересня 2016 року (а.с. 9 оберт). Боржник ОСОБА_1 , яка викликалася державним виконавцем, до Дніпровського відділу ДВС не з`явилася.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, на виклики до державного виконавця не з`являється, та нехтує законними вимогами державного виконавця.

Проте, колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п.5 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України, громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч.6 ст. 12 ЗУ Про виконавче провадження, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Тобто ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження (в редакції, чинній на момент постановлення оскарженої ухвали) передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Аналогічне право визначене пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження чинної редакції.

Таким чином, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України можливе лише у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України Про виконавче провадження, які спрямовані на погашення заборгованості.

Також, не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення суду виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або боржник безпідставно не з`являвся на виклики державного виконавця та умисно ухилявся й ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Колегія суддів вважає, що судом неповно досліджені обставини у справі. Наявні у справі докази не доводять обставини, що мають значення у справі, зокрема факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Судом порушено ст. ст. 81, 263 ЦПК України, внаслідок чого, суд дійшов помилкових висновків та прийняв незаконне та необґрунтоване рішення про заборону права виїзду за межі України боржнику.

Згідно статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому Протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

За наведених обставин, колегія суддів вважає передчасним застосування до ОСОБА_1 , як до боржника, з метою виконання нею своїх боргових зобов`язань такого заходу впливу, як тимчасове обмеження її у праві виїзду за межі України, а тому, колегія суддів вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України задоволенню не підлягає.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання у зв`язку з чим вона підлягає до скасування з постановленням нової ухвали про відмову у задоволені подання.

А тому, враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 жовтня 2016 року про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України скасувати.

У задоволенні подання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Добридніка С.А. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику - ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова