Справа № 202/4264/18
Провадження № 2/202/35/2019
18 січня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Кухтін Г.О.
за участю секретаря Кишковар Н.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
Позивач ОСОБА_1 у липні 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 червня 1999 року Амур Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою.
Від сумісного шлюбу неповнолітніх дітей не мають.
Вказав що сімейне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства не ведуть, подальше збереження шлюбу не можливе, у звязку з чим, просив розірвати шлюб.
Позивач в судове засідання не зявилась. Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 11.12.2018 року, просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив шлюб розірвати. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
З матеріалів справи судом встановлено, що 05 червня 1999 року Амур Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що зроблено відповідний актовий запис за № 267, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серії І-КИ № 431286.
Також, встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки та сторони не ведуть спільного господарства, примирення неможливе.
Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя.
Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним.
Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини.
При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, позивач наполягав на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажає, тому суд дійшов висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення.
Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.
Керуючись ст. ст. 104, 110 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 5, 81, 89,141, 259-260, 263-264, 280-282 ЦПК України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Г.О. Кухтін