ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4032/19 Справа № 211/5389/18 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 січня 2019 року, яке постановлено суддею Сарат Н.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 17 січня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначила, що 14.01.2004 року помер її батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими побудовами, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Заньковецька, буд. 108. Позивач та відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом.

ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 14.01.2004 року, однак їй постановою від 02 листопада 2018 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що спадкоємець пропустила 6-місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач вважає, що з поважних причин пропустила строк подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщин, оскільки про смерть батька вона не знала, так як він перебував в місцях позбавлення волі та помер в спеціальному закладі.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 січня 2019 року позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог з тих підстав, що судом першої інстанції допущено неповне зясування обставин справи, оскільки відмовляючи у задоволенні позовних вимог з підстав недоведеності позивачем поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд не давав оцінки доказам та фактам, які зазначались позивачем у позові.

Крім того, позивач вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував приписи ЦПК України, застосував до вирішення справи спрощений підхід, відійшов від принципу рівності сторін перед судом, змагальності та диспозитивності судового процесу, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи.

Учасники справи, належним чином, завчасно, повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з'явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи. Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 подали заяву про розгляду даної цивільної справи без їхньої участі.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 на праві власності належило домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Заньковецька, буд. 108 (а.с. 9).

ОСОБА_3 помер 14 січня 2004 року (а.с. 8).

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок з господарськими побудовами розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Заньковецька, буд. 108.

Спадкоємцями першої черги є його діти: ОСОБА_4, після укладання шлюбу «Надточий» (а.с. 17, 18) та ОСОБА_2

Позивач після смерті батька ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та постановою приватного нотаріуса Кривоірзького міського нотаріального округу від 02.11.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, у зв'язку з пропуском строку прийняття спадщини (а.с. 19).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1посилалась на те, що пропустила шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки вона не була обізнана про смерть батька, так як останній був знятий з реєстрації у звязку з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі, потім до нього були застосовані заходи медичного впливу з розміщенням його у Республіканську психіатричну лікарню зі строгим наглядом де згодом він і помер, про його смерть адміністрація закладу не повідомляла.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції вірно виходив із того, що позивач звернувся до суду із даним позовом після спливу шість місяців, проте не надала до суду жодного доказу поважності причин пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, які б підтверджували наявність об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для вчинення цих дій.

Колегія суддів не може повністю погодитись з зазначеним висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: порушення норм процесуального права, зокрема якщо суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Згідно ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: зокрема, щодо спадкування.

Відповідно до частин першої-третьої ст. 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2018 року позовну заяву прийнято, відкрито провадження в спрощеному провадженні з призначенням її до розгляду на 09 січня 2018 року, всупереч вимогам вищезазначених норм закону.

Однак, суд першої інстанції дійшов висновків про задоволення позовних вимог позивача з порушенням норм процесуального права, оскільки розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

З урахуванням таких обставин, колегія суддів вважає, що суд у порушення вимог п. 7 ч. 3 ст. 274 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У звязку з чим доводи апеляційної скарги позивача в цій частині є обґрунтованими, а тому судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі.

Відповідно до загальних положень про спадкування, викладених у статтях 1220, 1222, 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За положеннями частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

З аналізу цих норм права можна зробити висновок, що прийняття спадщини є особистим правом особи, яке вона реалізує шляхом вчинення одностороннього правочину у виді звернення із відповідною заявою, який здійснюється за певних умов і тягне за собою певні юридичні наслідки.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався цим правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у Постановах від 07 листопада 2015 року № 6-148цс15, від 14 вересня 2016 року № 6-1215цс16, від 06 червня 2018 року № 592/9058/17-ц.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на момент вчинення цих дій.

Як вбачається з матеріалів справи, спадщина після смерті батька позивача відкрилася 14 січня 2004 року. Після закінчення строку на прийняття спадщини, у 2018 році ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини. 02 листопада 2018 року нотаріус Криворізького міського нотаріального округу відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з пропущенням строку на прийняття спадщини спадкоємцем, який сплив 14 липня 2004 року.

Доказів, що свідчили б про будь-які перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, позивачем не надано.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги посилання позивача на необізнаність у смерті батька як поважну причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки не може бути визнана поважною, яка повязана з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом допущено неповне зясування обставин справи та ненадана оцінка доказам та фактам, які зазначались позивачем у позові, оскільки як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач звертаючись до суду із даним позовом, не надала належних та допустимих доказів того, що у неї на час відкриття спадщини існували причини повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у звязку із чим позивач не виконала свій процесуальний обовязок із доведення тих обставин, на які посилалась як на підставу своїх вимог і заперечень.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України від 14 вересня 2016 року у справі 6-1215цс16, згідно якої незнання про смерть батька протягом тривалого часу не є підставою для підтвердження поважності визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З наданого позивачем суду апеляційної інстанції документу з лікувальної установи Криворізького медичного діагностичного центру Міської лікарні № 5 вбачається, що ОСОБА_1 проходила 14 лютого 2015 року медичне обстеження попереково - крижового відділу хребта, Однак, зазначені документи, на думку колегії суддів не є підтвердженням поважності причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, оскільки не є підтвердженням перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров'я в період, визначений законом для подачі заяви про прийняття спадщини суду, а саме з січня 2004 року по по липень 2004 року не надано. Наявність у позивача захворювання свідчить про наявність у неї певних обмежень життєдіяльності, однак не є підтвердженням потреби позивача в сторонньому нагляді, догляді чи допомозі, її нездатності до самообслуговування у спірний період часу, які б об'єктивно перешкоджали зверненню ОСОБА_1 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Колегія суддів вважає, що зазначені позивачем обставини для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не є об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали їй у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у порядку, визначеному статтею 1272 ЦК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню згідно п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по справі про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 січня 2019 року скасувати та постановити нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: