КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 375/1470/18

Апеляційне провадження 22-ц/824/1895/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

сторони

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у письмову провадженні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», подану через представника Литвиненко Олену Леонідівну, на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 17 вересня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Литвина О.В., у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

у/н справи 375/1470/18 № а/п: № 22-ц/824/1895/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Литвин О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
у серпні 2018 АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом доОСОБА_3, в якому просило стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 24.04.2012 у розмірі 13 317,01 грн, посилаючись на те, що відповідач не виконує належним чином умови укладеного договору, що спричинило виникнення заборгованості.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 17.09.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, кредит був отриманий у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Банком надані належні та допустимі докази по справі, наданий розрахунок заборгованості, в якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору. Відповідачем ці докази не спростовані. Відповідач отримав картку 16.02.2017 та був раніше ідентифікований за заявою - анкетою від 24.04.2012. Суд не врахував, що з підписанням заяви - анкети, у якій вказано, що відповідач ознайомлений з Тарифами та Умовами та правилами надання банківських послуг, останній приєднався до запропонованої банком пропозиції. Відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Підпис відповідач поставив саме в заяві позичальника, яким засвідчив те, що він повністю згодний з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки оскаржується рішення суду, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, воно підлягає вирішенню без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.04.2012 відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг позивачем у справі.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію заяви - анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Умови).

У копії анкети - заяви зазначені дані лише відносно відповідача. Дані про те, яку кредитну картку відповідач отримує, строк дії цієї картки, який рахунок відкривається на ім`я відповідача, межі ліміту по кредиту у цій анкеті - заяві відсутні.

Суд першої інстанції оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності дійшов правильних висновків про те, що ці докази не підтверджують надання відповідачу кредитних коштів та не вказують умови, на яких укладено кредитний договір. Будь - яких доказів на підтвердження видачі банком відповідачу кредитної картки, зарахування на цю картку суми кредиту у розмірі 5 000 грн, або іншої суми, зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім`я відповідача (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо) позивачем не надано.

Незважаючи на те, що анкета - заява підписана відповідачем, у ній відсутні дані про те, який кредитний ліміт встановлено, строк дії картки, дані про видачу відповідачу пам`ятки клієнта тощо.

Сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не є підтвердженням наявності заборгованості. До того ж цей розрахунок складений за період з 16.02.2017 по 24.06.2018 і з нього не вбачається, що цей розрахунок відноситься до правовідносин, які як вказує позивач, виникли між ним та відповідачем 24.04.2012. Як вказувалося вище будь - яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Оскільки будь - яких доказів передання грошових коштів відповідачу позивач не надав суд першої інстанції дійшов правильних висновків про недоведеність позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Позивач до позовної заяви копію картки позичальника не долучив, у позовній заяві про строк дії картки не вказував, виписки з рахунків відповідача , якщо такі відкривалися, не надав. У позовній заяві не вказано, що позивач не має змоги надати відповідні докази разом з позовною заявою. Надалі будь - яких письмових звернень до суду із зазначенням доказів, які бажає долучити позивач із зазначенням об`єктивних причин неможливості їх надання останній не подавав.

У апеляційній скарзі позивач вказує на те, що надав анкету-заяву, витяг з Тарифів та Умов, а також розрахунок заборгованості та вважає, що зазначені докази є достатніми на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів і розміру заборгованості. Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів не може прийняти додані до апеляційної скарги нові докази, оскільки такі докази у суд першої інстанції не подавалися та про них позивач не заявляв.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України доказі, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Оскільки, як вказувалося вище, докази, надані позивачем до суду першої інстанції, не підтверджують отримання кредиту відповідачем доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 17 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 28.02.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О.Ф. Мазурик