Постанова

Іменем України

30 травня 2019 року

м. Київ

справа № 760/28039/13-ц

провадження № 61-2193св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 03 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Музичко С. Г., Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У грудні 2013 року Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду», комунальне підприємство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» посилалося на те, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 та споживають надані їм комунальним підприємством послуги, однак не оплачують їх, у зв`язку з чим за період з 01 травня 2011 року до 31 жовтня 2013 року в них утворилася заборгованість в розмірі 14 183 грн 69 коп., яку позивач просив стягнути на свою користь. Також відповідачі повинні сплатити йому 3 % річних в розмірі 224 грн 02 коп. та інфляційній нарахування - 932 грн 31 коп., всього - 15 340 грн 02 коп.

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом, який уточнила у процесі розгляду справи, до КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» про усунення порушень прав споживача та відшкодування завданої шкоди.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що комунальне підприємство протягом тривалого часу не виконує обов`язків виконавця послуг, балансоутримувача, не здійснює належного обслуговування будинку, утеплення та ущільнення вікон, дверей до зимового сезону. 22 березня 2011 року в будинковій електромережі та в її квартирі сталося коротке замикання, внаслідок чого відбулася пожежа. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на свою користь 4 500 грн шкоди, завданої внаслідок пожежі, та витрати на опалення неутеплених місць загального користування.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 12 грудня 2014 року первісний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 14 183 грн 69 коп., інфляційні втрати - 224 грн 02 коп. та 3 % річних - 932 грн 31 коп. Зустрічний позов залишено без задоволення.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 08 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 грудня 2014 року змінено в частині задоволення позову КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» та викладено його резолютивну частину в такій редакції:

«Позовні вимоги Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (код ЄДРПОУ - 35756919) задовольнити і стягнути на його користь із:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,: 7 091 (сім тисяч дев`яносто одна) грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 травня 2011 року до 31 жовтня 2013 року, 112 (сто дванадцять) грн. 01 коп. інфляційних витрат, 466 (чотириста шістдесят шість) грн. 15 коп. 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та 114 (сто чотирнадцять) грн. 70 коп. судового збору за розгляд справи районним судом;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : 7 091 (сім тисяч дев`яносто одна) грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 травня 2011 року до 31 жовтня 2013 року, 112 (сто дванадцять) грн. 01 коп. інфляційних витрат, 466 (чотириста шістдесят шість) грн. 15 коп. 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та 114 (сто чотирнадцять) грн. 70 коп. судового збору за розгляд справи районним судом.

В іншій частині рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 грудня 2014 року - залишити без змін.».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 грудня 2014 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 08 грудня 2015 року скасовано в частині позову КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27 березня 2017 року, внесеною в журнал судового засідання, замінено у зв`язку із перейменуванням КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» на Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва»).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14 червня 2017 року у складі судді Кізюн Л. І. позов КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 207 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції (далі - ЦПК України 2004 року).

Судове рішення місцевого суду мотивоване тим, що належним чином повідомлений представник позивача повторно не з`явився в судове засідання, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 03 жовтня 2017 року апеляційну скаргу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» задоволено частково. Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 14 червня 2017 року змінено. Виключено з резолютивної частини ухвали посилання про залишення без розгляду позову КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В решті ухвалу суду залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що місцевим судом неправомірно залишено без розгляду позов КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, оскільки Солом`янським районним судом міста Києва справа переглядалася лише в частині позову про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва». Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції в іншій частині, апеляційний суд виходив з того, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи представник позивача повторно не з`явився в судове засідання, що є підставою для залишення позову без розгляду.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги.

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 03 жовтня 2017 року, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просили скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала місцевого суду постановлена з дотриманням норм процесуального права. КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» просило солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги, без відокремлення вимог щодо кожного з відповідачів. Позивач ніколи не розділяв позовних вимог чи їх відокремлення щодо ОСОБА_2 в окреме провадження. Процесуальний закон не передбачає залишення без розгляду частини позовних вимог. Апеляційний суд поновив строк на апеляційне оскарження без наведення причин поважності пропуску строку, чим допустив порушення норм процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Солом`янського районного суду міста Києва.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

01 лютого 2018 року справу № 760/28039/13-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 74 ЦПК України 2004 року судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Згідно з частинами першою, другою статті 76 ЦПК України 2004 року судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Пунктом 3 частини першої статті 169 ЦПК України 2004 року передбачено, що суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача в судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

У разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина третя статті 169 ЦПК України 2004 року).

Судами встановлено, що 18 січня 2017 року розгляд справи було відкладено на 27 березня 2017 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача ОСОБА_2 , про що сторони були належним чином повідомлені.

27 березня 2017 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою.

В цей день розгляд справи було відкладено на 14 червня 2017 року через неявку представника позивача.

03 квітня 2017 року представник позивача отримав судову повістку-повідомлення про розгляд справи 14 червня 2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак в судове засідання не з`явився.

Крім того, інформацію про розгляд справи було опубліковано на офіційному сайті судової влади.

За правилами пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Системний аналіз пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року та положень статті 169 цього Кодексу свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне, тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов`язано з дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Отже, суд може залишити заяву без розгляду в разі повторної (другої підряд) неявки в судове засідання представника позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, незважаючи на причини неявки в судове засідання.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Постановляючи ухвалу про залишення позову КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості без розгляду, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи представник позивача повторно не з`явився в судове засідання, заяву про розгляд справи за відсутності позивача або його представника суду не надав.

Також обґрунтованим є висновок апеляційного суду про виключення з резолютивної частини ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 14 червня 2017 року посилання про залишення без розгляду позову КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 грудня 2014 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 08 грудня 2015 року скасовано лише в частині задоволення позову КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості і справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Отже, Солом`янським районним судом міста Києва переглядалася справа лише в частині позову про стягнення заборгованості з ОСОБА_1

Доводи касаційної скарги про те, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Аналогічна норма міститься у статті 13 ЦПК України.

Тобто, звертаючись до суду з позовом, кожна особа сама визначає свої позовні вимоги для захисту своїх прав та інтересів, а суди розглядають справи виключно у межах заявлених вимог.

В поданій до суду позовній заяві у цій справі КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» просило стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за житлово-комунальні послуги, при цьому вимога про солідарне стягнення цієї заборгованості не заявлялася.

Посилання у касаційній скарзі на те, що апеляційний суд поновив строк на апеляційне оскарження без наведення причин поважності пропуску цього строку, чим допустив порушення норм процесуального права, також не заслуговують на увагу.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

12 липня 2017 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» подало апеляційну скаргу на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 14 червня 2017 року, в якій просило поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що 26 червня 2017 року комунальним підприємством апеляційну скаргу було помилково направлено до Апеляційного суду міста Києва.

Зазначене також підтверджується листом Апеляційного суду міста Києва від 29 червня 2017 року № 174/0658/17, згідно з яким апеляційний суд повернув апеляційну скаргу комунальному підприємству для подання її до Апеляційного суду міста Києва через Солом`янський районний суд міста Києва.

Відповідно до частини другої статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Частиною другою, абзацами 1, 2 частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року передбачено, що до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу (залишення заяви без руху та повернення заяви у разі неусунення її недоліків у встановлений судом строк). Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 липня 2017 року заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено. Поновлено представнику КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» Бабій А. Л. строк на апеляційне оскарження ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 14 червня 20167 року. Апеляційну скаргу представника КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» Бабій А. Л. на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 14 червня 2017 року залишено без руху для усунення виявлених у ній недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали суду. Із змісту ухвали встановлено, що апеляційна скарга подана з пропуском строку, передбаченого частиною другою статті 294 ЦПК України 2004 року, однак заявником порушено питання про поновлення цього строку з посиланням на поважність причин його пропуску, тому такий строк підлягає поновленню.

З матеріалів справи встановлено, що копію ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 14 червня 2017 року, постановлену за відсутністю представника позивача, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва» отримало 22 червня 2017 року, а апеляційну скаргу на неї вперше подало 27 червня 2017 року, тобто з дотриманням встановленого частиною другою статті 294 ЦПК України 2004 року строку апеляційного оскарження, однак надіслало її до Апеляційного суду міста Києва, а не до місцевого суду.

З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку про відсутність порушення норм процесуального права апеляційним судом, який визнав поважними причини пропуску строку апеляційного оскарження ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 14 червня 2017 року, зазначені в заяві КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва».

Інші доводи касаційної скарги повністю спростовуються вищенаведеними обставинами справи і положеннями законодавства.

Частиною третьою статті 406 ЦПК України визначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 401 та частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Оскаржуване судове рішення апеляційного суду відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 03 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов