РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17962/16-ц

пр. № 2/759/402/19

15 лютого 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Фещук Т.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, третя особа - Моторне транспортне страхове бюро України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 в грудні 2017 року заявив позов про стягнення з ОСОБА_3 512 106,03 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати.

Позов мотивовано обставинами та наслідками дорожньо-транспортної події, що відбулась з вини відповідача.

Ухвалою суду від 04.01.2014 року вказаний позов повернуто позивачу.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13.04.2017 року ухвалу святошинського районного сду м.ю Києва від 04.0.2017 року скасовано, справу повернуто на новий розгляд.

Провадження у справі відкрито на підставі ухвали суду від 28.04.2017 року.

Ухвалою суду від 03.07.2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Моторне транспортне страхове бюро України.

Ухвалою від 25.10.2017 року по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 27.08.2018 року провадження у справі відновлено.

Ухвалою суду від 30.11.2018 року закінчено підготовче провадження у справі ,справу призначено до судовго розгляду.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позову підтримав, з підстав викладених у позові.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позицію свого довірителя підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подали заяву про слухання справи у відсутності їх представника.

ОСОБА_4 в суд не з`явися, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, заперечень до позову не надходило.

Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, то суд знаходить за можливе постановити заочне рішення за наявних доказів.

Судом встановлено таке.

20.12.2013 року на 16 км. Житомирського щосев м. Києві сталась ДТП за участю автомобіля «Мерседес», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , автомобіля «Тойота» р.н. НОМЕР_2 від керуванням ОСОБА_5 та автомобіля «Дачія», р.н. НОМЕР_3 під управлінням ОСОБА_6 , в наслідок якої вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 09.10.2014 року, винним у вказаній ДТП визнано водія ОСОБА_3

14.11.2014 року Апеляційний суд м. Києва відхилив апеляційну скаргу ОСОБА_3 , постанову суду від 09.10.2014 року залишено без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За Звітом № 740 з оцінки відновлювального ремонту складеного 25.07.2014 року року ФОП « ОСОБА_7 », вартість відновлювального ремонту «Тойота» р.н. НОМЕР_2 становить 256 952 грн. 35 коп., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. (а.с. 90-98)

Крім того позивач просить суд стягнути індекс інфляції за період з 20.12.2013 року по 19.12.2016 року 255153,68 грн.

29.06.2018 судовим експертом КНДІСЕ Матвеївим В . В . було складено Висновок автотоварознавчого дослідження автомобіля, «Тойота» р.н. НОМЕР_2 (а.с. 165-178), згідно якого вартість матеріальної шкоди складає 413 090 грн. 38 коп. Утилізаційна вартість досліджувального КТЗ ,станом на дату складання оцінки складає 187 244 грн. 58 грн.

Згідно наданих доказів власнику автомобіля «Тойота» р.н. НОМЕР_2 завдано матеріальної шкоди в сумі 225 845 грн. 80 грн.

Враховуючи наведенні вище факти в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 винний у заподіянні шкоди, що сталась в результаті ДТП, а тому з нього підлягає стягненню відшкодуваня в сумі 225 845 грн. 80 коп. (413 090 грн. 38 коп. - 187 244 грн. 58 грн.), розмір який є обгрунтованим та доведеним в судовому засіданні, відповідачем не спростований належними та допустими доказами, а тому підлягає задоволенню у відповідному розмірі.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань за несвоєчасне погашення боргу у вигляді майнової шкоди, суд виходить з наступного.

Підставою для стягнення з відповідача інфляційних втрат позивачем зазначено посилання на ч. 2 ст. 625 ЦК України, якою передбачено що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Оскільки завдання шкоди пов`язане з настанням події, то обов`язок з відшкодування шкоди(збитків), а саме перебіг строків, починається з моменту завдання такої шкоди.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат.

Отже, позов може бути задоволено частково.

За такого рішення, витрати понесені позивачем на розгляд справи, мають бути компенсовані йому відповідачем відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведених в рішенні норм закону, керуючись ст.ст. 10-13, 77-80, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІН НОМЕР_5 ) 225845 грн. 80 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 5118 грн. на компенсацію витрат у справі, а всього стягнути 230964 (двісті тридцять тисяч девятсот шістдесят чотири) грн. 26 коп.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 18.02.2019 року.

Можливість отримати інформацію щодо справи, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://sv.ki.court.gov.ua.

Головуючий Сенько М.Ф.