Провадження № 22-ц/802/492/19 Категорія: 43 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

секретар судового засідання Савчук О.В.

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном. Позов мотивує тим, що вона є наймачем ізольованої кімнати АДРЕСА_1 - гуртожитку працівників Луцького меланжевого комбінату з моменту заселення. Наймачем сусідньої ізольованої кімнати АДРЕСА_2 зазначеного гуртожитку є відповідач ОСОБА_3 10.11.2016 року кімната АДРЕСА_1 була нею приватизована відповідно до рішення Департаменту ЖКГ Луцької міської ради. В спільному з відповідачем користуванні знаходяться душова, вбиральня та коридор. 28 грудня 2016 року ОСОБА_3 без її згоди, без дозволу ОСББ будинку, самовільно здійснила перепланування спільного санвузла, повністю перегородила вхід до вбиральні, збудувавши стіну із блоків, зробила окремий вхід до вбиральні для себе зі сторони коридора, чим позбавила її можливості користуватись спільними вбиральнею та душовою. Відповідно до ст. 150 КУпАП ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за самовільні дії з перепланування санвузла. Однак, відповідач збудовану стіну не знесла. Вважає дії ОСОБА_3 незаконними, перегородивши стіною санвузол, відповідач позбавила її права користування ним.

Просить визнати дії ОСОБА_3 , яка допустила самовільне переобладнання санвузла квартири АДРЕСА_2-АДРЕСА_1, незаконними. Зобов`язати ОСОБА_3 знести збудовану нею стіну санвузла і привести це приміщення за свій рахунок у попередній стан.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2019 року відмовлено в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном.

Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції. Вважає дане рішення незаконним та необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права. Суд не взяв до уваги докази, які свідчать про незаконність дій відповідача через самовільне перепланування санвузла. Вчинення відповідачем перешкод позивачу користуватись спільною вбиральнею доведений наявними у справі доказами, яким суд не дав належної правової оцінки. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу позивача. Зазначає, що неодноразово пропонувала ОСОБА_1 прийняти участь і разом облаштувати спільні вбиральню та душ. Відповідач пропозиції ігнорувала, тому вона самостійно розпочала перепланування та ремонт. Права та законні інтереси ОСОБА_1 проведеним переплануванням не порушені. Втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування не було. Просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить приміщення квартири спільного заселення АДРЕСА_1. Житлова площа квартири становить 11, 70 кв.м . , загальна площа квартири становить 13, 90 кв.м.

ОСОБА_3 на праві власності належить приміщення квартири спільного заселення АДРЕСА_2. Житлова площа квартири становить 16, 90 кв.м., загальна площа квартири становить 24, 70 кв.м.

У спільній власності сторін знаходиться приміщення коридору площею 1,6 кв.м., душової площею 2, 7 кв.м., вбиральні площею 1, 0 кв.м.

В кінці грудня 2016 року відповідачем ОСОБА_3 спільне приміщення санвузла, площею 3, 7 кв.м. було переплановано шляхом встановлення стіни та поділу приміщення на дві частини, площею 1, 85 кв.м. кожне з окремими входами, обладнанням унітазу та системи водовідведення.

З матеріалів справи встановлено, що за зверненням ОСОБА_1 інспектором відділу контролю за благоустроєм та санітарним станом міста департаменту муніципальної поліції Луцької міської ради 05.01.2017 року було здійснено виїзд за адресою проживання позивача, на громадянку ОСОБА_3 було складено протокол № 91-17 відповідно до ст. 150 КУпАП щодо здійснення самовільного перепланування санвузла, який перебуває у спільному користуванні та передано на розгляд адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради.

Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Луцької міської ради 25.01.2017 року розглянуто матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_3 за порушення ст. 150 КУпАП, винесено постанову № 34, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 150 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» допоміжні приміщення у гуртожитках передаються у спільну сумісну власність власникам житлових приміщень у таких гуртожитках безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Згідно ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 року № 1024, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право переобладнання і перепланування житлових приміщень відповідно до статей 100 і 152 Житлового кодексу Української РСР.

Поняття переобладнання та перепланування визначені у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

Переобладнання - улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. Перепланування - до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Статтею 100 ЖК України встановлено, що переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім`ю. Наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов`язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан.

Відповідно до ст. 152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 269 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Судом встановлено, що відповідачем проведено перепланування приміщення спільного користування без дотримання вказаних положень законодавства України.

Крім того проведене відповідачем перепланування призвело до зменшення площі користування допоміжним приміщенням вбиральні з 3, 7 кв.м. до 1, 85 кв.м.

Отже, ОСОБА_3 здійснила перепланування санвузла для квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 без погодження з іншим його співвласником та без дозволу виконавчого комітету місцевої ради і яке призвело до зменшення площі користування санвузла за рахунок встановлення перегородки, чим порушила права позивача ОСОБА_1

Висновки суду першої інстанції про те, що встановлення спірної перегородки у вбиральні не призвело до порушення прав позивача не відповідають обставинам справи і нормам матеріального права.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідач, яка самовільно протиправно встановила стіну ? перегородку у санвузлі, порушує права іншого співвласника і зобов`язана усунути позивачу перешкоди у здійсненні права користування та розпоряджання цим майном шляхом знесення спірної стіни та приведення приміщення санвузла до попереднього стану.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Зобов`язати ОСОБА_3 знести збудовану нею стіну санвузла для квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 та привести у попередній стан приміщення санвузла квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді: