Постанова

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 468/129/16-ц

провадження № 61-48537св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Миколаївського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Колосовського С. Ю., Локтіонової О. В., Ямкової О. О., від 14 листопада 2018 року.

Короткий зміст позовних вимог

Улютому 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що вони є співвласниками житлового будинку та земельної ділянки площею 0,10 га по АДРЕСА_1 . Власником суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2 є ОСОБА_5 . У 2011 році ОСОБА_4 з порушенням будівельних норм і правил, а саме не дотримавшись відстані від межі належної їм земельної ділянки, самовільно побудував одноповерхову прибудову літ. А'-1 до двоповерхового житлового будинку літ. А-2. У зв`язку з цим всі стічні води з даху зливаються прямо у їх двір, де розташований квітник з цінними квітами та виноградник, що призводить до вимивання ґрунту, який вони закуповують для квітника. Крім того, стічні води з даху цієї прибудови зливаються на приміщення убиральні літ. Г-1, зробивши користування нею неможливим. Позивачі також вказували, що у разі узаконення самочинної забудови у відповідача виникне право на встановлення сервітуту на обслуговування цієї прибудови за рахунок належної їм земельної ділянки, що порушить їх право в майбутньому.

Із урахуванням зазначеного, позивачі просили позов задовольнити, зобов'язати відповідача усунути перешкоди шляхом знесення за рахунок відповідача частини побудованої житлової прибудови літ. А'-1 по АДРЕСА_2, забезпечивши відстань один метр від найбільш виступаючої конструкції стіни прибудови до межі земельної ділянки позивачів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області, у складі судді Янчука С. В., від 03 квітня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що при будівництві спірної споруди мали місце порушення державних будівельних норм, однак позивачі не довели належними та допустимими доказами порушення відповідачем, що полягає у спорудженні спірної прибудови до будинку (літ. А'-1), їхнього права користування земельною ділянкою та житловим будинком.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 03 квітня 2018 року скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 земельною ділянкою по АДРЕСА_1 шляхом покладення обов`язку на ОСОБА_3 протягом 30 днів з дня набрання чинності цією постановою влаштувати за власний рахунок водовідвідні засоби (жолоби, водостічні труби) з покрівлі прибудови літ. «А'-1» по АДРЕСА_2 з водовідведенням на свою земельну ділянку у відповідності до кошторисної документації об`ємів будівельних робіт та матеріалів, визначених в додатковій судовій земельно-технічній експертизі № 125-067 від 04 жовтня 2018 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позовні вимоги підлягають до частково задоволення, оскільки знесення спірної споруди є крайнім заходом впливу на забудовника та із урахуванням встановлених обставин у справі є недоцільним, оскільки її розташування не завдає шкоди будівлям і спорудам позивачів, а усунення негативних наслідків, які пов`язані з вимиванням ґрунту під квітником та виноградником, можливо шляхом покладення на відповідача обов`язку за власні кошти вжити необхідних інженерно-технічних заходів з метою запобігання стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівлі на територію суміжної земельної ділянки позивачів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 листопада 2018 рокув частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що покладаючи обов`язок здійснити певні дії відносно майна (самочинне будівництво) на особу, яка не є власником цього майна, суд апеляційної інстанції вийшов за межі своїх повноважень при постановлені судового рішення, оскільки таке рішення не може бути виконаним відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Відповідач претендує на частину земельної ділянки, яка належить позивачам, а тому самочинна прибудова, збудована із порушеннями будівельних норм, безпосередньо порушує майнові права позивачів, як власників належної їм земельної ділянки.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 ,Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на касаційну скаргуне подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,10 га за цією ж адресою.

Власником суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 На цій земельній ділянці здійснено будівництво прибудови літ. «А'-1» до житлового будинку літ. «А-2» на відстані 0,15 м від зовнішньої стіни споруди до капітальної огорожі на межі земельних ділянок сторін.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна від 03 грудня 2014 року, 15 серпня 2014 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на житловий двоповерховий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 258, 3 кв. м, житловою 147, 4 кв. м. Підстава - свідоцтво про право власності на нерухоме майно номер НОМЕР_2 , видане 15 серпня 2014 року Реєстраційною службою Баштанського районного управління юстиції Миколаївської області.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року у справі № 468/195/17-а скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Баштанського управління юстиції Миколаївської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 15180205 від 15 серпня 2014 року. На підставі цього рішення внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_3

Відповідно до висновків основної та додаткової судової земельно-технічної експертиз № 125-085 від 10 лютого 2017 року та № 125-067 від 04 жовтня 2018 року будівництво будівлі літ. «А'-1» до житлового будинку літ. «А-2» виконано всупереч пункту 3.25 ДБН 360-92** - порушена відстань від найбільш виступаючої конструкції стіни прибудови житлового будинку до межі на 0,85 м. Не забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівлі на територію суміжної ділянки по АДРЕСА_1 , що призводить до підтоплення та вимивання ґрунту під квітником та виноградником. Наслідків від попадання атмосферних опадів на споруду літ. «Г»(вбиральню) з вказаної прибудови не встановлено.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 96 ЗК України передбачено, що землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

Згідно з частиною першою статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Відповідно до положень статті 391 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Згідно положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Звертаючись до суду із цим позовом, позивачі посилалися на те, що спірна прибудова (літ А'-1) розташована безпосередньо на межі із їхньою земельною ділянкою, внаслідок чого всі стічні води з даху зливаються прямо у їхній двір, де розташований квітник з цінними квітами та виноградник, що призводить до вимивання ґрунту. Крім того, всі стічні води з даху прибудови зливаються на належний їм туалет (літ. Г 1), що пошкодило його, зробивши користування ним неможливим.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, переоцінивши докази у їх сукупності, доводи сторін спору, враховуючи висновки основної та додаткової судової земельно-технічної експертиз № 125-085 від 10 лютого 2017 року та № 125-067 від 04 жовтня 2018 року, а також інтереси, як позивачів так і відповідача, дійшов правильного та об`єктивного висновку про можливість захисту прав позивачів шляхом усунення недоліків самочинної споруди, які негативно впливають на їх права, а саме встановлення системи водовідведення, зі встановленням якої буде усунуто попадання стічних вод на земельну ділянку, належну позивачам, на якій розташовані насадження квітів та виноградник.

Судом апеляційної інстанції зроблено правильний висновок, що знесення спірної споруди є крайнім заходом впливу на забудовника і за обставин цієї справи необхідність застосування такого заходу визнано непропорційним, оскільки розташування споруди не завдає значної шкоди будівлям і спорудам позивачів, а втручання у права позивачів можливо припинити шляхом зобов`язання відповідача обладнати належну систему водовідведення. Саме по собі посилання позивачів на те, що спірна прибудова є самочинною не є безумовною підставою для її знесення з урахуванням встановлених судами обставин.

Доводи заявників про те, що наявність самочинної прибудови в майбутньому може негативно вплинути на майнові права позивачів, як власників належної їм земельної ділянки, не є підставою для повного задоволення позовних вимог, оскільки згідно положень статті 15 ЦК України захисту підлягає порушене право особи, а не вірогідне його порушення в майбутньому.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права, не спростовують правильного висновку апеляційного суду по суті спору та зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського апеляційного суду від 14 листопада 2018 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь
Б. І. Гулько
Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта