Справа № 357/4976/19
У Х В А Л А

15 травня 2019 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

08.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення його позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоімпульс», третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги в розмірі 1 469 000,00 грн., 3% річних в розмірі 3% 44070,00 грн., всього 1 513 070, 00 грн., мотивуючи тим, що 30.12.2011 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Теплоімпульс», в особі керівника Баннікова Сергія Вікторовича, було укладено договір № 30/12/11 про надання поворотної фінансової допомоги. Згідно П.2 Договору: п.п. 2.1 поворотна фінансова допомога надається на загальну суму 60000 (шістдесят тисяч) доларів США, що еквівалентно 480 000,00 грн. Передача грошових коштів підтверджується актом від 30.12.2011 року. Згідно п.3 Договору: п.п. 3.1 Поворотна фінансова допомога надається строком на 5 років і підлягає поверненню Кредитору до 31.12.2016 року. 28.01.2013 року директором ТОВ «Теплоімпульс» ОСОБА_2 в рахунок виконання основного зобов`язання по договору № 30/12/11 йому було повернуто частково суму поворотної фінансової допомоги, а саме в розмірі 133 000,00 грн., що підтверджується актом від 28.01.2013 року. На даний час, надана сума фінансової допомоги не повернута в повному обсязі, а отже користувач зобов`язання обумовлене договором від 30.12.2011 року № 30/12/11 про надання поворотної фінансової допомоги строком на 5 років, що підлягала поверненню до 31.12.2016 року, не виконав. Враховуючи те, що наявні належні докази існування між сторонами спору про повернення суми наданої фінансової допомоги на загальну суму, з урахуванням 3% річних, 1 513 070,00 грн.., він впевнений, що відповідач може скористатись своїм правом на розпорядженням всіма грошовими коштами та витратити їх на особисті цілі або передати їх іншим особам, що призведе до неможливості виконання рішення суду в майбутньому чи утруднить його виконання. З метою уникнення такої ситуації просив про задоволення заяви, а саме в частині накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Теплоімпульс»» на суму в розмірі - 1 513 070, 00 грн. в якості забезпечення позову, що знаходяться на банківських рахунках товариства. Співмірність виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, а також те, що такий вид забезпечення позову не порушує права та інтереси товариства, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, беручи до уваги, що подальше не забезпечення позову призведе до ускладнення захисту його прав, вважає, що є всі підстави для задоволення заяви. На підставі вище викладеного, просив накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоімпульс», , місцезнаходження юридичної особи: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського, 83, в розмірі 1 513 070, 00 грн., що знаходяться на банківських рахунках товариства, та в тому числі на р/р НОМЕР_1 в БЦ філії Райффайзен банк Аваль, МФО 312121.

При вирішенні питання щодо забезпечення позову суд виходить з наступного.

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам, які містяться у Главі 10 Розділу І ЦПК України, підстави для її повернення заявнику відсутні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Пункт 1частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що 08.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоімпульс», третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь суму поворотної фінансової допомоги в розмірі 1 469 000,00 грн., 3% річних в розмірі 3% 44070,00 грн. та судові витрати.

Ухвалою від 15.05.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Як вбачається з матеріалів доданих до заяви, предметом позову, який просить забезпечити заявник, є стягнення суми поворотної фінансової допомоги в розмірі 1 469 000,00 грн., 3% річних в розмірі 3% 44070,00 грн. Враховуючи ціну позову 1 513070,00 грн. заявник просив забезпечити позов, шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоімпульс», (, місцезнаходження юридичної особи: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського, 83) в розмірі 1 513 070, 00 грн., що знаходяться на банківських рахунках товариства, та в тому числі на р/р НОМЕР_1 в БЦ філії Райффайзен банк Аваль, МФО 312121.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має також врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Однак, заявником не назначено обставин, які підтверджують те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, враховуючи, що відповідачем на користь позивача виплачено частину суми за договором, як вказує заявник; не додано доказів щодо порушення відповідачем прав позивача та його намірів розпорядитися всіма грошовими коштами та витратити на особисті цілі або передати їх іншим особам та не обґрунтовано те, що вказаний захід забезпечення позову не обмежить можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном; матеріали заяви не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.11.2018 року у справі №752/6255/18.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала складена 15.05.2019 року.

СуддяО. В. Бондаренко