ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року

м.Суми

Справа №583/2695/18

Номер провадження 22-ц/816/3173/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Хвостик С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

у присутності:

поз ивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Собини Павла Миколайовича,

представника відповідача Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» - Блінової Світлани Олексіївни,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2019 року в складі судді Сидоренка Р.В., ухваленого в м. Охтирка, повний текст якого складений 27 березня 2019 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

12 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта») про визнання незаконними та скасування наказу № 626-к/тм від 06 липня 2018 року про застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення, наказу № 172 від 06 липня 2018 року про припинення трудового договору, а також просила поновити її на посаді адміністратора спортивно-житлового комплексу НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги заявниця мотивувала тим, що з 04 липня 2012 року вона була переведена на посаду адміністратора спортивно-житлового комплексу НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта». З січня 2018 року директор спортивно-житлового комплексу ОСОБА_2 почав ставитися до неї упереджено, безпідставно звинувачував у невиконанні посадових обов`язків. В оскаржуваному наказі про звільнення йдеться про прогул без поважних причин 02, 04, 06, 08, 10, 12 та 14 лютого 2018 року, проте заявниця вказує, що у період з 02 по 14 лютого 2018 року вона була тимчасово непрацездатною, що підтверджується лікарняним листком № 540637. Зазначає, що 02 лютого 2018 вранці вона звернулася на амбулаторний прийом до лікаря ортопеда-травматолога ОСОБА_3 через болі у правому коліні. Лікар оглянув коліно та направив її на рентгенологічне обстеження, після якого було встановлено діагноз: гострий препателярний бурсит з правого боку, больовий синдром та призначено лікування. 02 лютого 2018 року заявниці було зроблено пункцію правого колінного суглобу, після чого вона за допомогою мережі Інтернет зв`язалась із родичкою, яка перебувала за кордоном, та розповіла їй про захворювання, а та запросила її до Чехії для консультації з лікарем. Вважаючи, що з 02 по 06 лютого 2018 року їй було відкрито лікарняний лист та звільнено від роботи, заявниця поїхала до Чехії, де лікарі підтвердили діагноз та призначене лікування. 06 лютого 2018 року сестра заявниці з`явилась на амбулаторний прийом до лікаря ОСОБА_3 та повідомила, що позивач лікується за кордоном та їй важко пересуватись, тому сестра просила подовжити дію лікарняного листа ОСОБА_1 06 лютого 2018 року лікар здійснив огляд коліна позивача за допомогою відеозв`язку та продовжив лікарняний до 09 лютого 2018 року, а після повторного огляду по відеозв`язку 09 лютого 2018 року лікарняний було продовжено до 14 лютого 2018 року і в цей день позивач вже особисто прибула до лікаря, який закрив лікарняний. Вказує, що на засіданні профспілкового комітету ніхто не переймався тим, що вона дійсно хворіла та потребувала лікування, а всіх цікавило лише її перебування за межами України. На думку заявниці, неналежне виконання лікарем обов`язків по обстеженню хворого і веденню документації не дає підстав для висновку, що виданий повноважним лікарем листок непрацездатності не підтверджує тимчасову непрацездатність у період з 02 по 14 лютого 2018 року. Факт хвороби роботодавець не спростував, тому нею не було вчинено прогулу, а у період непрацездатності вона мала право на вільне пересування по Україні та за її межами. Таким чином вважає, що її звільнення є незаконним, а трудові права порушені.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення її позову. При цьому зазначає, що суд, встановивши на підставі показів свідків факт наявності захворювання колінного суглобу, у тому числі і до відкриття лікарняного, дійшов помилкового висновку, що вона була відсутньою на роботі у період хвороби без поважних причин. Вважає, що висновок Фонду соціального страхування про визнання листка непрацездатності таким, що виданий необґрунтовано, не спростовує факт її хвороби, а лише є підставою для позбавлення заявниці виплати матеріального забезпечення у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. Допущені при оформленні листка непрацездатності порушення лікарем Гасимовим Р.С. також не свідчать про відсутність підстав для тимчасового звільнення заявниці від роботи за станом здоров`я і є процедурними порушеннями, які не стосуються трудових прав позивача. Крім того, відсутній висновок про неправильно встановлений діагноз та про непрофесіоналізм лікаря ОСОБА_3 Зазначає, що лікувалась амбулаторно і у праві пересування, у тому числі за кордон, під час тимчасової непрацездатної за період з 02 по 14 лютого 2018 року її ніхто не обмежував. До того ж, листок непрацездатності у встановленому законом порядку не було замінено на відповідну довідку про встановлення діагнозу, як і не було встановлено для позивача режим лікування на період тимчасової непрацездатності. На думку заявниці, в суді першої інстанції було доведено факт її захворювання.

У відзиві на апеляційну скаргу НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. При цьому зазначає, що жоден із допитаних свідків, які, зокрема, не мають медичної освіти, не бачив позивача у період з 02 по 14 лютого 2018 року. Вину у видачі завідомо неправдивого документа - листка непрацездатності серії АДЕ № 540637 від 02 лютого 2018 року лікар Гасимов Р.С. у межах кримінального провадження № 0000005 визнав, тобто визнав порушення вимог посадової інструкції щодо внесення запису до медичної документації 06 та 09 лютого 2018 року без явки та присутності хворої. Зазначає, що висновок суду про відсутність у позивача права виїзду за кордон під час тимчасової непрацездатності ґрунтується на вимогах Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, а доводи ОСОБА_1 про огляд лікарем за допомогою відеозв`язку доказами не підтверджено. Вважає, що оскільки листок непрацездатності визнано таким, що видано необґрунтовано, а факт перебування за кордоном з 04 по 13 лютого 2018 року позивач не заперечує, тому, за відсутності доказів про захворювання ОСОБА_1 , у тому числі і лікування її за кордоном, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність порушень трудового законодавства відповідачем при звільненні позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Собини П.М. про скасування оскаржуваного рішення, заперечення на скаргу представника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» - Блінової С.О., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі і додатково поданими доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 03 квітня 2008 року працювала в структурі НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта», а наказом № 92 від 04 липня 2012 року була переведена адміністратором спортивно-житлового комплексу (а.с. 8-9).

Судом першої інстанції також було встановлено, що 02 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулась на амбулаторний прийом до лікаря ортопеда-травматолога ОСОБА_3 із приводу запалення колінного суглобу.

Того ж дня ОСОБА_1 було відкрито листок тимчасової непрацездатності серії АДЕ № 540637, з якого вбачається, що причина непрацездатності позивача - загальне захворювання, режим лікування - амбулаторний, а звільнено хвору від роботи на період з 02 по 06 лютого 2018 року, з 06 по 09 лютого 2018 року та з 09 по 14 лютого 2018 року. Стати до роботи ОСОБА_1 призначено 15 лютого 2018 року (зворот а.с. 12).

За зверненням виконуючого обов`язки начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» Наслєднікова С.В. Управлінням виконавчої дирекції у Сумській області Фонду соціального страхування України було проведено позапланову перевірку обґрунтованості видачі листка непрацездатності № 540637 застрахованій особі ОСОБА_1 в Комунальному закладі «Охтирська центральна районна лікарня», за наслідками якої було складено довідку від 06 червня 2018 року про те, що листок непрацездатності Серії АДЕ № 540637 був виданий необґрунтовано (а.с. 83, 183-186).

Актом від 14 червня 2018 року працівниками відповідача у складі трьох осіб засвідчено відсутність ОСОБА_1 на робочому місці у період часу з 02 по 14 лютого 2018 року (а.с. 86).

У наданому на адресу керівництва відповідача письмовому поясненні від 22 червня 2018 року ОСОБА_1 зазначила про те, що у період з 02 по 14 лютого 2018 року вона перебувала на лікарняному (а.с. 82).

Наказом виконуючого обов`язки начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» ОСОБА_4 № 573-к/тм від 25 червня 2018 року робочі дні 02, 04, 06, 08, 10, 12 та 14 лютого 2018 року визнано прогулами та зобов`язано директора спортивно-житлового комплексу ОСОБА_2 . внести до табелю обліку використання робочого часу за лютий 2018 року інформацію щодо прогулів ОСОБА_1 (а.с. 87).

04 липня 2018 року відбулось засідання первинної профспілкової організації НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта», за наслідками якого надано згоду на розірвання трудового договору з адміністратором спортивно-житлового комплексу ОСОБА_1 за п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 88-89).

Наказом виконуючого обов`язки начальника НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» ОСОБА_4 № 626-к/тм від 06 липня 2018 року до ОСОБА_1 було застосовано стягнення у вигляді звільнення за порушення трудової дисципліни, а саме: за не виконання трудових обов`язків відповідно до пункту 2.34 посадової інструкції адміністратора спортивно-житлового комплексу (а.с. 90).

Обставини звернення ОСОБА_1 02 лютого 2018 року до лікарні з болем у коліні також встановлено у кримінальній справі № 583/1368/19 за звинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 366 КК України та у цивільній справі № 583/2918/18 за позовом ОСОБА_3 до Комунального закладу «Охтирська центральна районна лікарня» про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Так, ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2019 року, яка набрала законної сили, у межах кримінального провадження № 0000005 та рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року у цивільній справі № 583/2918/18, встановлено, що згідно журналу амбулаторного прийому лікаря ортопеда-травматолога ОСОБА_3 02 лютого 2018 року до нього на амбулаторний прийом звернулась ОСОБА_1 за медичною допомогою, яка скаржилася на біль в правому підколінні та після об`єктивного огляду хворої їй був встановлений діагноз: гострий препателярний бурсит справа, больовий синдром.

Вказаним вище рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 грудня 2018 року встановлено, що лікарем ОСОБА_3 вносились записи в журнал реєстрації амбулаторних хворих, згідно з якими хвора ОСОБА_1 з`являлась на амбулаторний прийом 06, 09 та 14 лютого 2018 року. Крім того, у журналі реєстрації маніпуляцій ортопедичного кабінету було вчинено запис про те, що ОСОБА_1 проводили пункцію правого колінного суглобу 06 та 09 лютого 2018 року, а також вводили внутрішньосуглобово флостерон. У журналі запису рентгенологічних досліджень вчинено запис про те, що ОСОБА_1 проведено флюорографічне обстеження легенів під № 69 від 08 лютого 2018 року, а в медичній карті амбулаторного хворого ОСОБА_1 наявні результати обстеження за період з 02 по 12 лютого 2018 року, за результатами рентгенологічного обстеження правого колінного суглобу від 02 лютого 2018 року мається висновок: патологічних змін немає.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2019 року встановлено, що лікар ОСОБА_3 визнав свою вину у складанні завідомо неправдивих офіційних документів, а саме: записів в амбулаторній картці ОСОБА_1 та листка непрацездатності серії АДЕ № 540637 від 02 лютого 2018 року про перебування ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні у Комунальному закладі «Охтирська центральна районна лікарня» у період з 02 по 14 лютого 2018 року з первинним та заключним діагнозом «гострий препателярний бурсит з права, больовий синдром».

Крім того, судовими рішеннями у вказаних вище кримінальній та цивільній справах встановлено та з матеріалів даної справи вбачається, що ОСОБА_1 в період перебування на лікарняному із 04 по 13 лютого 2018 року знаходилась за межами території України (а.с. 12).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції взяв до уваги висновки Управління виконавчої дирекції у Сумській області Фонду соціального страхування України про необґрунтованість видачі листка непрацездатності серії АДЕ № 540637 від 02 лютого 2018 року про перебування позивача на амбулаторному лікуванні у Комунальному закладі «Охтирська центральна районна лікарня» у період з 02 по 14 лютого 2018 року та дійшов висновку про те, що непрацездатність позивача у період, який відповідачем був визнаний прогулом без поважних причин, заявницею належними та допустимими доказами не була доведена, а відтак відповідачем при застосуванні до позивача такого адміністративного стягнення як звільнення дотримано вимоги трудового законодавства.

З такими висновками колегія суддів повністю погоджується, виходячи з наступного.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про судову практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.п. 3, 4, 7, 8 ч. 1 ст. 40, п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (п. 24 Постанови).

Згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п. 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

З викладених норм вбачається, що трудове законодавство не тільки зазначає перелік підстав розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, але й встановлює юридичні гарантії забезпечення прав працівника від незаконного звільнення, однією з яких є передбачена ч. 3 ст. 40 КЗпП України заборона звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності.

Як зазначалось вище, основною підставою звільнення позивача з роботи за відсутність на роботі без поважних причин у період з 02 по 14 лютого 2018 року є необґрунтовано виданий листок непрацездатності на ім`я позивача.

Порядок видачі листків непрацездатності визначено Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року № 455.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.3 цієї Інструкції тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності, який видається громадянам України, іноземцям, особам без громадянства, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах.

Перевірку обґрунтованості видачі листків непрацездатності та продовження листків непрацездатності застрахованим особам згідно із п. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18 січня 2001 року № 2240-ІІІ здійснює Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності як страховик.

У ч. 1 ст. 9 вказаного Закону передбачено, що Фонд є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить збір і акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів. Фонд належить до цільових позабюджетних страхових фондів.

Тобто, на Фонд покладено обов`язок щодо перевірки правильності видачі та заповнення документів (листків непрацездатності), які є підставою для надання матеріального забезпечення при втраті працездатності.

Як зазначалось вище, за наслідками проведеної перевірки Управлінням виконавчої дирекції Фонду у Сумській області листок непрацездатності серії АДЕ № 540637 від 02 лютого 2018 року за період тимчасової непрацездатності Овчарової Є.О. з 02 по 14 лютого 2018 року визнано таким, що видано необґрунтовано, проте питання підтвердження тимчасової непрацездатності позивача, тобто факт її захворювання, зазначеною перевіркою не вирішувалось.

Підтвердження тимчасової непрацездатності регулюються Положенням про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженим наказом МОЗ України № 189 від 09 квітня 2008 року, Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом МОЗ України № 455 від 13 листопада 2001 року, та Інструкцією про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженою спільним наказом МОЗ України, Мінпраці України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 листопада 2004 року № 532/274/136ос/1406.

У п. 1.1 Положення про експертизу тимчасової непрацездатності встановлено, що цим Положенням установлюється єдиний порядок організації та проведення експертизи тимчасової непрацездатності.

Згідно із п. 1.3 цього Положення тимчасова непрацездатність - це непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або з інших причин, що не залежить від факту втрати працездатності (пологи, карантин, догляд за хворим тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або встановлення групи інвалідності, а в разі інших причин - до закінчення причин відсторонення від роботи. Тимчасова непрацездатність застрахованих осіб засвідчується листком непрацездатності.

Відповідно до п. 5.3 вказаного Положення на лікарсько-консультативну комісію закладу охорони здоров`я покладається: контроль обґрунтованості видачі та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян (п. 5.3.4); здійснення розгляду клініко-експертних питань з якості експертизи тимчасової непрацездатності щодо дотримання чинного законодавства у випадках подання позовів і претензій медичних страхових організацій та фондів соціального страхування (п. 5.3.10); надання керівнику закладу охорони здоров`я за результатами аналізу якості експертизи тимчасової непрацездатності пропозиції про накладання дисциплінарних стягнень на лікарів та передачу справ у слідчі органи (п. 5.3.15).

Відповідно до п. 8.3 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, лікарі несуть відповідальність згідно із законодавством України.

Аналіз змісту вказаних нормативних актів дає підстави для висновку, що питання правильності видачі громадянам листків непрацездатності вирішує лікарсько-консультативна комісія закладу охорони здоров`я на підставі відповідної претензії Фонду соціального страхування чи медичної страхової організації (п. 5.3.10 Положення), за результатами розгляду якого комісія приймає відповідне рішення, в тому числі про надання керівнику закладу охорони здоров`я пропозиції про накладання дисциплінарних стягнень на лікарів. Отже, саме лікарсько-консультативна комісія закладу охорони здоров`я повноважна засвідчувати, чи мала місце тимчасова непрацездатність громадянина у випадку, коли були допущені процедурні питання складання медичної документації.

Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що Фонд соцстрахування звертався із відповідною претензією до Комунального закладу «Охтирська центральна районна лікарня», за результатами розгляду якої лікарсько-консультативна комісія лікарні прийняла рішення щодо незаконності видачі ОСОБА_1 листка непрацездатності, тобто рішення про відсутність чи наявність факту захворювання позивача не приймалось.

З викладеного вище вбачається, що порушення процедурних питань порядку видачі листка непрацездатності, наслідком чого є визнання листка непрацездатності виданим необґрунтовано, а також встановлення факту неналежного виконання лікарем посадових обов`язків по веденню медичної документації не є самостійною та достатньою підставою для звільнення працівника за прогул, оскільки ці обставини самі по собі не свідчать про неповажність причин відсутності працівника на роботі.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 дійсно 02 лютого 2018 року зверталась до лікаря по причині болю у коліні, проте даний факт не підтверджує того, що у період з 02 по 14 лютого 2018 року позивач хворіла і саме по причині хвороби була відсутньою на роботі.

Обставини амбулаторного лікування ОСОБА_1 , які були засвідчені в її медичній документації - картці амбулаторного хворого, колегія суддів до уваги не бере, оскільки у період з 04 по 13 лютого 2018 року позивач перебувала за межами України. Крім того, ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2019 року встановлено вину лікаря ОСОБА_3 у складенні завідомо неправдивих офіційних документів - записів в амбулаторній картці ОСОБА_1 та в листку непрацездатності серії АДЕ № 540637 від 02 лютого 2018 року, тобто викладені в медичній документації обставини лікування позивача у період з 02 по 14 лютого 2018 року за раніше встановленим діагнозом, як і сам діагноз - не підтверджені.

Водночас, колегія суддів зауважує, що обставини перебування позивача у період з 04 по 13 лютого 2018 року за кордоном не свідчать про відсутність у заявниці тимчасової непрацездатності та можуть в свою чергу свідчити лише про недотримання нею певного режиму лікування, встановленого лікарем. Притягнення лікаря до відповідальності та визнання листка непрацездатності необґрунтовано виданим свідчить лише про порушення лікувальним закладом порядку проведення експертизи тимчасової непрацездатності та не може спростовувати чи підтверджувати факт хвороби позивача.

В той же час, доказів лікування за кордоном ОСОБА_1 суду не надала, а судом обґрунтовано не узято до уваги пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо проблем у позивача із коліном, оскільки дані особи не мають відповідної освіти і не можуть беззаперечно стверджувати щодо непрацездатності позивачки та наявності поважних причин для невиходу її на роботу.

Отже, факт хвороби позивача, тобто її тимчасової непрацездатності у період з 02 по 14 лютого 2018 року не знайшов своє підтвердження, а тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці 02, 04, 06, 08, 10, 12 та 14 лютого 2018 року з поважних причин.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не містять обставин, які були б підставою для зміни чи скасування рішення суду.

За таких обставин, рішення суду на підставі ст. 375 ЦПК України слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 31 травня 2019 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

С. Г. Хвостик