Постанова

Іменем України

10 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 221/4866/15-ц

провадження № 61-7873св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Донецької області від 08 червня 2016 року у складі колегії суддів: Ткаченко Т. Б., Песоцької Л. І., Баркова В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі - ТОВ «Авто Просто») про визнання дій неправомірними, зобов`язання надати відповідь на звернення.

Позовну заяву мотивовано тим, що на підставі договору від 27 січня 2012 року № 379391 ТОВ «Авто Просто» надає йому послуги щодо придбання автомобіля за системою «АвтоТак» (за внесками у групах). Умовами зазначеного договору передбачено розрахунок вартості автомобіля та сплату внесків у національній валюті на загальну суму 158 102,43 грн.

З 2015 року відповідач почав збільшувати розмір щомісячних внесків, обґрунтовуючи це зростанням курсу іноземної валюти - долара США. Такі дії відповідача є порушенням вимог абзацу п`ятого частини восьмої та пункту 4 абзацу другого частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

У червні 2015 року та у жовтні 2015 року він звернувся до відповідача, вказавши на порушення ТОВ «Авто Просто» умов договору, однак останній відповіді не надав.

На підставі викладеного ОСОБА_2 просив визнати дії ТОВ «Авто Просто» такими, що не відповідають вимогам статті 19 Закону України «Про звернення громадян»; зобов`язати ТОВ «Авто Просто» відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про звернення громадян» надати йому відповідь на питання: яким Законом України скасовано або призупинено дію норм абзацу п`ятого частини восьмої та пункту 4 абзацу другого частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 21 березня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано дії ТОВ «Авто Просто» щодо ненадання відповіді на звернення ОСОБА_2 неправомірними. Зобов`язано ТОВ «Авто Просто» надати ОСОБА_2 відповідь на його звернення, а саме: яким Законом України скасовано, зупинено дію норм абзацу п`ятого частини восьмої та пункту 4 абзацу другого частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якими кредитору забороняється встановлювати споживачу будь-яку додаткову плату, пов`язану з достроковим поверненням споживчого кредиту, вимагати стягнення будь-яких сум, не встановлених в договорі про надання споживчого кредиту. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає сплату споживачем будь-якої додаткової плати у разі дострокового повернення споживчого кредиту, є нікчемною.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» ТОВ «Авто Просто» не надало ОСОБА_2 належну відповідь на його звернення.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 08 червня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Авто Просто» задоволено. Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 21 березня 2016 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ТОВ «Авто Просто» було надано відповіді ОСОБА_2 , які стосуються його статутної діяльності та правовідносин, які виникли між сторонами, в установлені законом строки.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції не є законним і обґрунтованим.

Надана відповідачем позивачу відповідь про те, що в своїй діяльності ТОВ «Авто Просто» не керується положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», не вказує на всебічний розгляд звернення ОСОБА_2 від 27 червня 2015 року по суті заявлених питань. Крім того, відповідь ТОВ «Авто Просто» надана ним у вересні 2015 року відразу на два звернення позивача, що є порушенням вимог статті 20 Закону України «Про звернення громадян».

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Заперечуючи проти доводів ОСОБА_2 , ТОВ «Авто Просто» подало до суду відзив на його касаційну скаргу, в якому зазначило, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Донецької області від 08 червня 2016 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 квітня 2017 року справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Авто Просто» про визнання дій неправомірними, зобов`язання надати відповідь на звернення призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2018 року цивільну справу № 221/4866/15-ц передано до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанції

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Положеннями статті 1 Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

За змістом частини першої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Частиною третьою статті 15 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), відповідно до частини четвертої статті 15 Закону України «Про звернення громадян», доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» встановлено звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Суди встановили, що 06 грудня 2011 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Авто Просто» укладено договір № 379341 з додатками № 1 і № 2 від 06 грудня 2011 року та додатком № 3 від 27 січня 2012 року про надання ОСОБА_2 послуги, спрямованої на придбання автомобіля «Chevrolet Aveo», 2011 року випуску, який на підставі договору застави від 08 лютого 2012 року переданий в іпотеку відповідачу (а. с. 7, 8).

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_2 посилався на неправомірні дії відповідача, які полягали у ненаданні відповіді останнім на поставлене позивачем питання щодо неврахування ТОВ «Авто Просто» норм законодавства України, якими врегульовані права споживача в разі придбання ним продукції в кредит та змін до нього.

Вирішуючи цей спір, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ТОВ «Авто Просто» надало відповіді ОСОБА_2 щодо правовідносин, які виникли між сторонами, в установлені законом строки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками апеляційного суду.

Аналізуючи викладені вище положення Закону України «Про звернення громадян», можна дійти висновку, що відповідач, отримавши звернення (без конкретної дати) позивача, яке відправлене 26 червня 2015 року, та звернення від 08 жовтня 2015 року, зобов`язаний був у місячний термін розглянути такі звернення та надати обґрунтовану відповідь за результатами його розгляду.

З матеріалів справи відомо, що 20 липня 2015 року керівником відділу по роботі з клієнтами ТОВ «Авто Просто» надано відповідь на звернення ОСОБА_2 , відправлене 26 червня 2015 року (а. с. 3, 4), а 30 жовтня 2015 року надано відповідь на звернення позивача від 08 жовтня 2016 року (а. с. 5, 6).

При цьому у листі від 30 жовтня 2015 року представником ТОВ «Авто Просто» обґрунтовано відповідь стосовно порушеного позивачем питання щодо застосування до правовідносин сторін положень Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, доводи ОСОБА_2 про недотримання ТОВ «Авто Просто» вимог Закону України «Про звернення громадян» щодо надання йому відповіді на звернення спростовуються встановленими у справі обставинами, оскільки його звернення були розглянуті відповідачем, а відповіді на поставлені питання надані у передбачений законом строк.

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, вважає їх такими, що узгоджуються з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з положеннями статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Донецької області від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк