П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2019 року місто Київ

справа № 758/14071/18

провадження № 22-ц/824/8205/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Київська міська державна адміністрація

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Скрипським Валерієм Романовичем,

на ухвалу Подільського районного суду м.Києва від 30 січня 2019 року, постановлену у складі судді Войтенко Т.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації, третя особа: Подільська районна у м.Києві державна адміністрація про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 30 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації, третя особа: Подільська районна у м.Києві державна адміністрація про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з такою ухвалою, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Скрипський В.Р. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі посилається на те, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права. Зокрема, зазначає, що висновок суду про те що, позивачем не усунуті недоліки не відповідає встановленим обставинам та не ґрунтується на законі.

Позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини, а тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні заяви залишити її без руху та повернути заявнику. Питання оцінки обґрунтованості позову вирішується судом на наступних етапах судового розгляду, та у разі висновку суду про його необґрунтованість, він може бути залишений без задоволення. Тобто, суд не вправі з цих підстав залишити позовну заяву без руху та повернути заявнику.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 травня 2019 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2018 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Скрипського В.Р. подав позовну заяву про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 29 жовтня 2018 року позовну заяву залишено без руху, а ОСОБА_1 надано строк для усунення недоліків з підстав, що позивачу необхідно правильно викласти обставини, що стали підставою для звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначити чи звертався позивач до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, чи існує постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, чи була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , хто є спадкоємцями першої черги після смерті особи. Правильно зазначити коло осіб, які повинні приймати участь у розгляді справи, оскільки Київська міська рада може бути відповідачем у справи лише у випадку відсутності будь-яких спадкоємців, тоді як зі змісту позову вбачається, що у померлої є чоловік як спадкоємець першої черги.

Крім того, суд вказав на те, що позивачу необхідно обґрунтувати у чому рішення стосується прав і обов`язків Подільської РДА у м.Києві, як третьої особи.Також позовна заява не містить орієнтовного розрахунку суми судових витрат та містить підтвердження позивача, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Копію ухвали суду отримано позивачем 25 січня 2019 року.

На виконання зазначеної ухвали суду, 30 січня 2019 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Скрипським В.Р. надана до суду уточнена позовна заява.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30 січня 2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу у зв`язку з тим, що недоліки, зазначені в ухвалі суду від 29 жовтня 2018 року, не були усунуті в повному обсязі.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачу, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не усунуті недоліки позовної заяви в повному обсязі. Позивач не обґрунтував, у чому полягає спір про право, якщо позивач ще не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та на час звернення до суду відсутня відмова нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку її прийняття, тоді як у позові вже ініціює питання про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

За правилом ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на звернення особи до суду є її абсолютним правом.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів реалізується через врегульовану процесуальним законом можливість пред`явити до суду позовну заяву, яка є процесуальною формою звернення за захистом порушеного права.

При цьому, право кожної особи на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод чи інтересів слід розуміти у праві такої особи на подання відповідних документів та доказів, певне обґрунтування позовних вимог у тій мірі, в якій вона вважає за необхідне, оскільки одним із визначальних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, а особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Частинною 3 ст. 185 ЦПК України, визначено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на те, що позивач подавши заяву про усунення недоліків на виконання ухвали суду від 29 жовтня 2018 року, так і не усунув їх в повному обсязі. ОСОБА_1 не обґрунтував, у чому полягає спір про право, якщо позивач ще не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та на час звернення до суду відсутня відмова нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку її прийняття, тоді як у позові вже ініціює питання про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Стаття 175 ЦПК України закріплює вимоги до форму і змісту позовної заяви. Однак, судом першої інстанції не враховані положення ст. 197 ЦПК України, відповідно до п.7 ч.2 якої, у підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Питання про характер правовідносин, належність та допустимість доказів суд повинен вирішувати у відповідності з вимогами ст. 89 ЦПК України.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зокрема в п.п.2, 7 судам роз`яснено, що суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших передбачених законом підстав. Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

З наведеного вбачається, що питання оцінки обґрунтованості позову вирішується судом на наступних етапах судового розгляду, та, у разі висновку суду про його необґрунтованість, позов може бути залишено без задоволення.

Пред`явлення позову до неналежного позивача та відсутність клопотання позивача про заміну неналежного відповідача є підставою для відмови у позові і не може бути підставою для повернення позовної заяви.

Крім того, наявність або відсутність спадкової справи у нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії підлягає перевірці судом при розгляді справи, і також не може бути підставою для повернення позовної заяви.

Відмова в судовому захисті суперечить положенням ст. ст.55, 124 Конституції України.

За наведених обставин висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , з підстав невиконання вимог закону, визначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, є безпідставним та не ґрунтується на вимогах цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Так, у справі «Belletv. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для повернення позовної заяви позивачу не було, а тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 369, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Скрипським Валерієм Романовичем, - задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м.Києва від 30 січня 2019 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус