Справа № 426/4131/19
РІШЕННЯ

іменем України

14 травня 2019 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Скрипника С.М.,

за участю секретаря судового засідання Брайловської М.М.,

за участю:

представника заявника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове, матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - Сєвєродонецька міська рада Луганської області про встановлення факту проживання,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 звернулася з заявою про встановлення факту сумісного проживання, в обґрунтування вимог посилається на те, що її мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за життя і до самої смерті з 16.04.2014 по ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті матері залишилося спадкове майно. Її батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку із чим вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері. Відповідно до ст.. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Маючи на меті отримати пенсію померлої, яку вона не отримала при житті, вона у встановлений законодавством шестимісячний строк, 13 грудня 2018 року вона до Глаговської О.В. приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу з заявою про отримання спадщини за законом. Однак, нотаріусом їй роз`яснено, що їй необхідно надати довідку з житлово - експлуатаційної організації, але у зв`язку з тим, що м. Луганськ знаходиться на окупованій території, на довідці з житлово - експлуатаційної організації стоять печатки ЛНР, тому нотаріусом прийнята не може бути.

Просить суд встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на день своєї смерті одна.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 просить суд задовольнити заяву з підстав, зазначених у ній.

Представник заінтересованої особи Сєвєродонецької міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягаю задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 . Її батьком є ОСОБА_4 , матір`ю - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження заявника (а.с.6).

Батько заявниці ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в маті ралах справи міститься копія свідоцтва про його смерть (а.с.11).

Матір заявниці - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що надана копія свідоцтва про її смерть (а.с.7).

Таким чином, заявниця є єдиним спадкоємцем після смерті матері.

Відповідно до положень ст..ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно вимог ст.. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

13 грудня 2018 року заявниця звернулась до приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Глаговської О.В. із заявою про отримання спадщини за законом. Однак, нотаріусом їй було відмовлено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії та роз`яснено, що їй необхідно надати довідку з житлово - експлуатаційної організації, але у зв`язку з тим, що м. Луганськ знаходиться на окупованій території, на довідці з житлово - експлуатаційної організації стоять печатки ЛНР, тому нотаріусом прийнята не може бути.

В матеріали справи надана довідка з житлово - експлуатаційної організації, яка розташована на території, яка тимчасово не підконтрольна українській владі, згідно якої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

З копії довідки ВПО № від 25 жовтня 2018 року вбачається, що заявниця зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд, оцінючи інформацію, яка міститься у довідці з місця проживання, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду вказаної справи, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v.the Republic of Moldova and Russia", "Ilacu and Others v. Moldova and Russia"), де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту постійного проживання має для заявниці юридичне значення і потрібне для реалізації своїх спадкових прав заявнику.

Отже, суд вважає за необхідне заяву задовольнити та встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на день смерті, одна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа - заінтересована особа - Сєвєродонецька міська рада Луганської області про встановлення факту проживання - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на день смерті, одна.

Рішення суду може бути оскаржено через Сватівський районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду або безпосередньо до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення буде складено 20 травня 2019 року.

Суддя С.М.Скрипник