Справа № 461/2796/18 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/2282/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Іванової О.О.

з участю: ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, представника Центральної міської лікарні м. Рівне Гурської Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Центральної міської лікарні м. Рівне на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Рівненської центральної міської лікарні про стягнення витрат на житло,-

ВСТАНОВИЛА:

17 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Рівненської центральної міської лікарні про стягнення витрат на житло у розмірі 28 944,33 грн. за час проходження інтернатури (м.Рівне, м.Київ) та 7 247,77 грн. за час роботи у Центральній міській лікарні м.Рівне.

В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що 01 серпня 2012 року відповідно до державного замовлення, її прийнято на посаду лікаря-інтерна Центральної міської лікарні м.Рівне за сеціальністю «Нейрохірургія» згідно Наказу від 01 серпня 2012 року №104-к «Про прийняття лікарів-інтернів в ЦМЛ м.Рівне» з 01 серпня 2012 року по 30 червня 2015 року з посадовим окладом 1460 грн.

З 01 серпня 2015 року вона була прийнята на посаду лікаря-нейрохірурга для надання цілодобової допомоги у зв'язку із закінченням проходження інтернатури згідно наказу головного лікаря Рівненської ЦМР від 23 липня 2015 року №93.

Вважає, що її трудові права, передбачені Постановою КМУ №992 від 22 серпня 1996 року «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка до яких здійснювалась за державним замовленням», порушені, оскільки Центральною районною лікарнею м. Рівне не компенсовано витрат, пов'язаних із проживанням у м. Рівному під час проходження заочної частини інтернатури та в м.Києві під час проходження очної частини інтернатури, а також витрат на проживання в подальшому під час роботи, згідно державного замовлення.

Зазначає, що на неодноразові звернення до адміністрації ЦМЛ, житло їй не надавалось, а витрат на проживання компенсовано не було. Крім того, зазначає, що за результатами проведення Управлінням держпраці у Рівненській області позапланової перевірки винесено припис на усунення виявлених порушень.

Вважала, що своїми діями відповідач порушив її права, а тому просила позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27 червня 2018 року позов ОСОБА_2 до Рівненської центральної міської лікарні про стягнення витрат на житло - задоволено частково.

Стягнуто з Рівненської центральної міської лікарні на користь ОСОБА_2 витрати на житло під час проходження інтернатури у м.Рівне в розмірі 4 382,00 грн.

Стягнуто з Рівненської центральної міської лікарні на користь Державної судової адміністрації України 700,00 грн. судового збору.

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2 та Центральна міська лікарня м. Рівне.

Центральна міська лікарня м. Рівне вважає рішення суду в частині стягнення коштів на житло під час проходження інтернатури в м. Рівне незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним з`ясуванням усіх обставин справи.

Зазначає, що судом першої інстанції не з'ясовано, чи належить до складу заробітної плати компенсація вартості проживання в гуртожитку ОСОБА_2 під час проходження інтернатури в м. Рівне і якою нормою закону це передбачено, крім оплатних відрядних.

Також зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги пояснення представника та ОСОБА_2, що між останньою та скаржником, згідно п. 32 Постанови КМУ №922 від 22 серпня 1996 року договір про забезпечення житлом не було укладено.

Крім того, зазначає, що сума яка має бути відшкодована відповідачем, не відповідає сумі по чеках, долучених до матеріалів справи на підтвердження позовних вимог позивача про розмір понесених витрат на житло.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду від 27 червня 2018 року в частині стягнення з Центральної міської лікарні м. рівне на користь ОСОБА_2 витрат на житло під час проходження інтернатури у м. Рівне в розмірі 4382,00 грн. та прийняте нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Також просить вирішити питання судових витрат.

ОСОБА_2 вважає рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимогах незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не взяв до уваги позовної вимоги про компенсацію витрат на проживання під час роботи в м. Рівне, після закінчення інтернатури згідно із державним направленням. Також, зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги договір суборенди кімнати від 03 вересня 2018 року, хоча у матеріалах справи є копія даного договору з розпискою суборенди про отримання коштів на виконання договору суборенди. Той факт, що орендодавець не був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі фізичних та юридичних осіб, що надають послуги з найму житла, не позбавив його та позивача права на укладення цивільно-правового договору суборенди кімнати.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду від 27 червня 2018 року в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення 31810 грн. та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким позов задовольнити: стягнути з Центральної міської лікарні м. рівне на користь ОСОБА_2 витрати на житло під час проходження інтернатури у розмірі 28944 грн. 33 коп; стягнути з Центральної міської лікарні м. Рівне на користь ОСОБА_2 витрат на житло під час роботи у Центральній міській лікарні м. Рівне у розмірі 7247 грн. 77 коп.

21 грудня 2018 року від Рівненської центральної міської лікарні надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2.

У відзиві Рівенська центральна міська лікарня звертає увагу, що термін відрядження не обмежується 30 днями, а направлення на підвищення кваліфікації оформляється як відрядження. ОСОБА_2 вимагає компенсувати 7500 грн. на підставі договору суборенди.

Даний договір за періодом проживання збігається в часі з проживанням в гуртожитку, що було відображено в авансовому звіті. За даний період вартість проживання була повернута позивачу на підставі поданих нею оригіналів чеків.

Зазначає, що при відсутності гуртожитку заклад (установа) охорони здоров»я має право орендувати жилу площу для лікарів (провізорів)-інтернів у інших відомств або наймати її у приватних осіб з відшкодуванням фактичних витрат за рахунок лікарів (провізорів) -інтернів у розмірі плати, яка встановлена чинним законодавством, а решта - за рахунок коштів цього закладу (установи). Оскільки, в Центральній міській лікарні на балансі відсутнє відомче житло, ОСОБА_2 була забезпечена кімнатою в гуртожитку Рівненського інституту Київського університету права, вартість проживання в якому сплачувала особисто, відповідно до існуючих тарифів.

Зазначає, що забезпечення житлом після направлення на роботу регулюється Постановою КМУ № 992 від 22 серпня 1996 року «Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням».

У відповідності до пункту 32 Постанови передбачено, що випускники, які одержали направлення на роботу до іншої місцевості, а також члени їхніх сімей забезпечуються житлом згідно із законодавством.

Випускники, яких не було забезпечено житлом згідно з угодою і які продовжують працювати за призначенням після визначеного терміну, мають право на позачергове одержання житла незалежно від терміну роботи за цим призначенням.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова в частині стягнення з Центральної міської лікарні м. Рівне на користь ОСОБА_2 витрат на житло під час проходження інтернатури у м. Рівне в розмірі 4382,00 грн. та судового збору в розмірі 700 грн та постановити в цій частині нове рішення яким відмовити в задоволенні позовоу ОСОБА_2 повністю.

Також просить стягнути з ОСОБА_2 на користь Центральної міської лікарні м. Рівне суму в розмірі 1050 грн. судового збору за розгляд справи.

02 січня 2019 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу Центральної міської лікарні м. Рівне. Вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що викладені не по суті та не відповідають дійсним обставинам справи.

Зазначає, що Рівненська центральна лікарня не компенсувала їй вартості проживання в період проходження інтернатури, враховуючи те, що Рівненська центральна лікарня не забезпечила її жилою площею (типу гуртожиток), а також не орендувала жилу площу для лікарів - інтернів у інших відомств і не наймала її у приватних осіб з відшкодуванням фактичних витрат на рахунок лікарів - інтернів у розмірі плати, яка встановлена чинним законодавством, а решта - за рахунок власних коштів, чим порушила п.7.4 Наказу МОЗ №291 від 19 червня 1996 року «Про затвердження Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти ІІІ-ІV рівня акредитації медичних факультетів університетів», яким це передбачено.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 червня 2018 року у частині відмови у задоволенні вимог про стягнення 31810,10 грн. скасувати та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким позов задовольнити: стягнути з Центральної міської лікарні м. Рівне на користь ОСОБА_2 витрати на житло під час проходження інтернатури у розмірі 28944,33 грн. та витрати на житло під час роботи у Центральній міській лікарні м. Рівне у розмірі 7247,77 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3 на підтримання своєї апеляційної скарги та на спростування апеляційної скарги Центральної міської лікарні м. Рівне, пояснення представника Центральної міської лікарні м. Рівне Гурської Н.О. на підтримання апеляційної скарги Лікарні та на спростування апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги Центральної міської лікарні м. Рівне та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що таким вимогам рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 червня 2018 року повністю не відповідає.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_2 після закінчення навчання у Львівському національному медичному університеті ім. Данила Галицького у 2012 році отримала направлення на роботу №115, згідно якого була скерована в розпорядження УОЗ Рівненської ОДА у Рівненську ЦМЛ для роботи на посаді лікаря-нейрохірурга з місячним окладом згідно штатного розкладу та забезпеченням житлом (кімнатою). У направленні встановлено дату прибуття на роботу - 01 серпня 2012 року, що підтверджується копією направлення.

Згідно витягу з наказу №104-к від 01 серпня 2012 року «Про прийняття лікарів-інтернів в ЦМЛ м.Рівне» позивача ОСОБА_2 прийнято на посаду лікаря-інтерна в ЦМЛ м.Рівне з виплатою заробітної плати в Центральній міській лікарні за спеціальністю «Нейрохірургія» з 01 серпня 2012 року по 30 червня 2015 року.

Наказом Головного лікаря Є.Ф. Кучерук від 30 серпня 2012 року №43кв «Про відрядження» лікаря-інтерна за спеціальністю «Нейрохірургія» ОСОБА_2 відряджено на очний цикл інтернатури в Національну медичну академію післядипломної освіти терміном з 03 вересня 2012 року по 28 лютого 2013 року.

Наказом Головного лікаря Є.Ф. Кучерук від 05 листопада 2013 року №75кв «Про відрядження» лікаря-інтерна за спеціальністю «Нейрохірургія» ОСОБА_2 відряджено в м.Київ в Національну медичну академію післядипломної освіти на ліцензійні іспити «Крок 3. Загальна лікарська підготовка» терміном на 3 дні з 11 листопада 2013 року по 13 листопада 2013 року.

Наказом Головного лікаря Є.Ф. Кучерук від 26 лютого 2014 року №19кв «Про відрядження» лікаря-інтерна за спеціальністю «Нейрохірургія» ОСОБА_2 відряджено в м.Київ в Національну медичну академію післядипломної освіти імені П.Л.Шупика на очний цикл інтернатури терміном з 03 березня 2014 року по 27 червня 2014 року.

Наказом Головного лікаря Є.Ф. Кучерук від 12 травня 2015 року №45кв «Про відрядження» лікаря-інтерна ОСОБА_2 направлено в Національну медичну академію післядипломної освіти імені П.Л.Шупика на очний цикл інтернатури зі спеціальності «Нейрохірургія» (III рік навчання) терміном 27 к.д. з 05 травня 2015 року по 30 червня 2015 року.

Таким чином, за час проходження інтернатури в ЦМЛ м.Рівне, позивач була направлена на очний цикл згідно плану-графіку навчання в періоди з 03 вересня 2012 року по 28 лютого 2013 року; з 11 листопада 2013 року по 13 листопада 2013 року; з 03 березня 2014 року по 27 червня 2014 року; та з 05 травня 2015 року по 30 червня 2015 року.

Матеріалами справи установлено, що після закінчення інтернатури ОСОБА_2 була переведена на посаду лікаря-нейрохірурга для надання цілодобової допомоги з 01 серпня 2015 року (наказ № 93-к від 23.07.2015 року).

24 травня 2016 року ОСОБА_2 подала заяву на ім'я Головного лікаря ЦМЛ м.Рівне Кучерука Є.Ф. про забезпечення кімнатою для проживання.

24 травня 2016 року ОСОБА_2 подала заяву на ім'я Головного лікаря ЦМЛ м.Рівне Кучерука Є.Ф. про виплату коштів за відрядження за час проходження очної частини інтернатури в м.Києві.

Листом Управління Держпраці у Ріненській області від 25 травня 2017 року №17-04/1930 ОСОБА_2 надано відповідь на її звернення від 22 березня 2017 року, в якому вказано про те, що за результатами позапланової перевірки додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, винесено припис на усунення виявлених порушень.

Наказом Головного лікаря Кучерука Є.Ф. від 29 липня 2016 року №104-к «Про звільнення з займаної посади за систематичне порушення трудової дисципліни» лікаря-нейрохірурга для надання цілодобової допомоги нейрохірургічного відділення ОСОБА_2 звільнено з займаної посади 30 липня 2016 року за систематичне порушення трудової дисципліни на підставі п.3 статті 40 КЗпП України.

28 вересня 2017 року ОСОБА_2 подано заяву на ім'я Головного лікаря ЦМЛ м.Рівне Кучерука Є.Ф. про виплату коштів за відрядження за час проходження частини інтернатури в м.Києві за період 2012-2015р.р.

28 вересня 2017 року ОСОБА_2 подано заяву на ім'я Головного лікаря ЦМЛ м.Рівне Кучерука Є.Ф. про оплату: місячної відпустки (липень 2012 року) до початку підготовки в інтернатурі, переїзду до м.Рівне для проходження інтернатури, проїзд до місця роботи після закінчення інтернатури, а також витрат на проживання у м.Рівне під час проходження інтернатури та в подальшому під час роботи в ЦМЛ м.Рівне.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд виходив з тих обставин, що додаткова заробітна плата, включає компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, в тому числі компенсацію вартості житла гарантованого державою згідно з державним направленням на роботу, в зв»язку з чим прийшов до висновку про необхідність стягнення витрат, понесених ОСОБА_2 на житло - проживання в гуртожитку, під час проходження інтернатури в м.Рівне, в розмірі 4382 грн., визначеному судом на підставі квитанцій про оплату гуртожитків у період прохоження позивачем інтернатури у м. Рівне.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

До структури заробітної плати згідно ст.2 ЗУ «Про оплату праці» входить: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки).

Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці.

Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Отже, компенсаційні виплати витрат на житло не є складовою частиною додаткової заробітної плати, яка відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці» є винагородою за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці.

Порядок проходження інтернатури лікарями-інтернами затверджено Наказом МОЗ України N 291 від 19 вересня 1996 року, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03 грудня 1996 року за № 696/1721 «Про затвердження Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти ІІІ-ІУ рівня акредитації медичних факультетів університетів».

Згідно п. 7.4 зазначного Положення на період проходження інтернатури база практики забезпечує молодих спеціалістів житлом (типу гуртожиток). Таке житло оплачують інтерни згідно з установленими тарифами.

Якщо гуртожитку немає, то база стажування має право (але не повинна) орендувати житло в інших відомств або винаймати у приватних осіб. При цьому інтерни відшкодовують фактичні витрати на житло в межах законодавчо установлених норм, а решту - база стажування.

Колегією суддів на підставі пояснень сторін та матеріалів справи установлено, що в період проходження позивачем інтернатури в м. Рівне та м. Київ відповідачем не було забезпечено позивача житлом, оскільки Центральна міська лікарня м. Рівне на балансі власного житла не має, тому питання забезпечення житлом могло бути вирішене при зверненні ОСОБА_2 шляхом надання житла на базі інших балансоутримувачів.

У зв»язку з наведеним, колегія суддів вважає, що подані позивачем чеки лише підтверджують, що ОСОБА_2 самостійно винаймала кімнату для проживання під час проходження інтернатури і сплачувала вартість спожитих нею комунальних послуг згідно установленими тарифами.

Перше звернення ОСОБА_2 про забезпечення її житлом зафіксовано лише 24 травня 2016 року, що підтверджується відповідною заявою позивача.

Пунктом 7.5 Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти ІІІ-ІV рівня акредитації медичних факультетів університетів передбачено, що на підставі наказу органу охорони здоров'я та путівки вишу головлікар бази стажування відряджає лікарів (провізорів)-інтернів до вишу на очну частину навчання. Витрати на відряджання несе база стажування в тому ж порядку, як і при направленні спеціалістів на підвищення кваліфікації.

Враховуючи, що Наказом МОЗ України N 291 від 19 вересня 1996 року «Про затвердження Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти ІІІ-ІV рівня акредитації медичних факультетів університетів» врегульовано лише питання відшкодування витрат на відрядження та не передбачено відшкодування вартості проживання під час проходження інтернатури згідно з направленням, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про підставність позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача на її користь витрат на житло під час проходження інтернатури в м. Рівне в розмірі 4382 грн. 00 коп.

З урахуванням наведеного, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу Центральної міської лікарні м. Рівне - задовольнити, рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 червня 2018 року в частині стягнення з Рівненської центральної міської лікарні на користь ОСОБА_2 витрат на житло під час проходження інтернатури у м. Рівне в розмірі 4382 грн. та 700 грн. судових витрат в дохід держави скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні таких позовних вимог ОСОБА_2, в решті рішення суду слід залишити без змін.

Згідно ч.1, п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові, інші судові витрати, пов»язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Оскільки суд прийшов до висновку про безпідставність заявлених ОСОБА_2 позовних вимог, судові витрати понесені Центральною міською лікарнею м. Рівне за подачу апеляційної скарги підлягають стягнення з позивача в користь відповідача в розмірі 1050 грн.

Керуючись ст.ст., 367, 368, п. 1-3 ч.1 ст. 374, 376 - 380, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Центральної міської лікарні м. Рівне - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 червня 2018 року - в частині стягнення з Рівненської центральної міської лікарні на користь ОСОБА_2 витрати на житло під час проходження інтернатури у м. Рівне в розмірі 4382 грн. та 700 грн. судових витрат в дохід держави скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні таких позовних вимог ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Рівненської центральної міської лікарні 1050 грн. судових витрат.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27 лютого 2019 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.