Справа №538/503/19
Провадження по справі №2/538/264/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2019 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Бондарь В.А., за участю секретаря судового засідання Криворучко В.І., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Білогорільської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача- ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.01.2004 року, актовий запис № 01.

28.05.2004 року в нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 179/2004 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3

Від імені спадкодавця посвідчено заповіт секретарем виконавчого комітету Білогорільської сільської ради Лохвицького району Полтавської області 24 лютого 2003 року за реєстровим № 11 на користь ОСОБА_1

Крім того, спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла ОСОБА_2 , дочка спадкодавця, спадкоємець за заповітом.

Державним нотаріусом 01.10.2004 року за реєстровим № 1761 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім"я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 4,200 га, яка знаходиться на території Білогорільської сільської ради Лохвицького району Полтавської області.

До складу спадкового майна входить садибний (індивідуальний ) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

При зверненні позивача до нотаріальної контори по питанню отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, Постановою Другої лохвицької державної нотаріальної контори від 13.03.2019 року було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки встановлено розбіжність у написанні прізвища: у заповіті, посвідченому секретарем виконавчого комітету Білогорільської сільської ради Лохвицького району Полтавської області 24.02.2003 року за реєстровим № 11 заповідач записана : " ОСОБА_3 "; свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , видане виконкомом Білогорільської сільської ради 06.01.2004 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 зроблено запис за № 01, у графі "Прізвище" записано -" ОСОБА_6 ", у графі "ім"я" - "ОСОБА_3", у графі "по батькові" -" ОСОБА_5 " та відсутні правовстановлюючі документи на будинок.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд винести рішення, яким встановити факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була матір"ю ОСОБА_1 ; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок (літ.А-1) загальною площею 51,4 кв.м., житловою площею 23,7 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами : погріб під "Г", сарай (літБ), сарай (літ.В), сарай (літ.Г), сарай (літ.Д), убиральня (літ.Е), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

В судове засідання позивач не з"явилася, подала заяву про підтримання позовних вимог, справу просить розглядати без її участі.

Відповідач, ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилася, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає.

Відповідач Білогорільська сільська рада Лохвицького району Полтавської області, на розгляд справи не направила свого представника, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі її представника, не заперечує щодо задоволення позову.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача- ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.01.2004 року, актовий запис № 01.

28.05.2004 року в нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 179/2004 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3

Від імені спадкодавця посвідчено заповіт секретарем виконавчого комітету Білогорільської сільської ради Лохвицького району Полтавської області 24 лютого 2003 року за реєстровим № 11 на користь ОСОБА_1

Крім того, спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла ОСОБА_2 , дочка спадкодавця, спадкоємець за заповітом.

Державним нотаріусом 01.10.2004 року за реєстровим № 1761 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім"я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 4,200 га, яка знаходиться на території Білогорільської сільської ради Лохвицького району Полтавської області.

До складу спадкового майна входить садибний (індивідуальний ) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

При зверненні позивача до нотаріальної контори по питанню отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, Постановою Другої лохвицької державної нотаріальної контори від 13.03.2019 року було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки встановлено розбіжність у написанні прізвища: у заповіті, посвідченому секретарем виконавчого комітету Білогорільської сільської ради Лохвицького району Полтавської області 24.02.2003 року за реєстровим № 11 заповідач записана " ОСОБА_3 "; свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , видане виконкомом Білогорільської сільської ради 06.01.2004 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 зроблено запис за № 01, у графі "Прізвище" записано -" ОСОБА_6 ", у графі "ім"я" - "ОСОБА_3", у графі "по батькові" -" ОСОБА_5 ", та відсутні правовстановлюючі документи на будинок.

Згідно довідки Білогорільської сільської ради від 20.12.2018 року № 536, ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Білогорільської сільської ради від 26.04.2018 року № 76 - згідно облікової картки об"єкта погосподарського обліку на 2016-2020 роки, що ведеться в Білогорільській сільській раді, за формою № 1, будинок за адресою: АДРЕСА_1 значиться за ОСОБА_3

Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт.

Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії.

Встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_3 позивачу необхідно для оформлення її спадкових прав.

На час будівництва будинку правовстановлюючі документи на будинки в сільській місцевості не виготовлялись та за життя спадкодавець оформити не встиг належним чином спадкове майно.

У відповідності листа №12/5-126 від 23.03.1999 р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, що об`єкти збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації.

Так, в узагальненні ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» з даного питання зазначено наступне.

У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р., яка була чинною до 13.12.1995р., реєстрації підлягали усі будинки і домоволодіння, які були закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі документів, що підтверджують право власності.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад, які є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалось в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання Постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

На даний час технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлено ТОВ "Бюро послуг та консультацій" на ім"я ОСОБА_1 , ринкова вартість об"єкту оцінки становить 32 640 грн.

Згідно ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

На запит суду, державний нотаріус Другої Лохвицької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Полтавській області, надала інформаційну довідку зі СР (заповіти/спадкові договори), інформаційну довідку зі СР (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), відповідно до якої після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 заведена спадкова справа 28.05.2004 року за № 179/2004. Від імені спадкодавця посвідчено заповіт секретарем виконавчого комітету Білогорільської сільської ради Лохвицького району Полтавської області 24 лютого 2003 року за реєстровим № 11 на користь ОСОБА_1

Звернувшись до суду з позовом про визнання права власності на садибний (індивдуальний)житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивачем надано відповідні докази того, що на сьогоднішній день існують реальні перешкоди у оформленні її спадкових прав, оскільки встановлено розбіжність у написанні прізвища спадкодавця та відсутній правовстановлюючий документ на будинок.

Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Разом з цим при розгляді спору між сторонами суд вважає, що заслуговують на увагу слідуючі норми законодавства.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 18, 76, 206, 247, 263-265, 315, 319 ЦПК України, ст. ст. 373, 328, 1216, 1225, 1264, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Білогорільської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була матір"ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер : НОМЕР_2 ) в порядку спадкування за заповітом право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок (літ.А-1) загальною площею 51,4 кв.м., житловою площею 23,7 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами : погріб під "Г", сарай (літБ), сарай (літ.В), сарай (літ.Г), сарай (літ.Д), убиральня (літ.Е), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Лохвицького

районного суду Полтавської області В.А. Бондарь