Справа № 621/3479/18
Пр. № 2/621/370/19
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючий - суддя Вельможна І.В.,

секретар судового засідання - Акулова А.М.,

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач - Комсомольська селищна рада Зміївського району Харківської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

11.12.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна в порядку спадкування за законом, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (кол. назва - сел. Комсомольське) Зміївського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач ОСОБА_1 з 04.05.1959 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. Подружжя все спільне життя прожили в сел. Слобожанське (кол. - сел. Комсомольське), працювали на Зміївській ТЕС, є батьками двох синів - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2. У грудні 1970 року від підприємства Зміївської ТЕС подружжя отримало ордер на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, в якій проживали всією родиною. Крім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільно була придбана також і квартира АДРЕСА_3 (кол. - АДРЕСА_3, де позивач зареєстрована, і постійно проживав молодший син ОСОБА_7 до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Для того, щоб утримувати в подальшому квартиру АДРЕСА_3, 13.10.1994 року ОСОБА_1 знялася з попередньої реєстрації, прописалася в другій квартирі та оформила особові рахунки по утриманню житла на своє ім'я, хоча фактично продовжувала проживати разом із чоловіком за попередньою адресою. 26.10.1994 року подружжя отримало Свідоцтво про право власності на житло від 26.10.1994 року, виданого згідно з розпорядженням № 726 від 26.10.1994 року, органу приватизації Зміївської ДРЕС, позивачу з чоловіком на праві спільної сумісної власності подружжя належить двокімнатна квартира АДРЕСА_2. ОСОБА_1 весь час з чоловіком проживали разом, вели спільне господарство, шлюб між ними не розривався, хоча й зареєстровані вони були за різними адресами.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку двокімнатної квартири АДРЕСА_2. Заповіту на випадок своєї смерті чоловік позивача не залишив, а після його смерті спадкоємцями за законом залишилися ОСОБА_1 та старший син ОСОБА_8, який давно проживав окремо від батьків зі своєю родиною та не був зареєстрований з батьком на момент його смерті. Заяву про прийняття спадщини після померлого батька до нотаріальної контори ОСОБА_5 не подавав, майно фактично не успадковував, не володів та не розпоряджався ним, оскільки вважав, що все це повинно залишитися матері, як спільне майно подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_9. Отже, зі спадкоємців першої черги після померлого спадкодавця ОСОБА_3 залишилася лише позивач.

ОСОБА_1 успадкувала після чоловіка все їх спільне майно, придбане в шлюбі та яке залишилося в квартирі АДРЕСА_4, в порядку ст. 549 ЦК УРСР. При цьому, норми діючого на той час законодавства про спадкування не містили вимогу про спільну реєстрацію місця проживання зі спадкодавцем для підтвердження фактичного вступу в управління спадщиною. Позивач утримує вище вказану квартиру, особові рахунки також переоформлені на її ім'я.

З метою оформлення свого права на спадщину та отримання Свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса за місцем свого проживання, однак, нотаріус не має можливості оформити спадкові права позивача у зв'язку з відсутністю спільної реєстрації місця проживання разом зі спадкодавцем.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 на задоволенні позовних вимог наполягали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача ОСОБА_10 у підготовче засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує, справу просить розглядати за її відсутності.

Суд, вислухавши позивача та її представника, допитавши свідків, ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що 04.05.1959 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Геніївською сільською радою Зміївського району Харківської області було зареєстровано шлюб, копія Свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_2, актовий запис № 15 (а.с. 6).

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були співвласниками житлової квартири АДРЕСА_1 (кол. назва - сел. Комсомольське) Зміївського району Харківської області на підставі Свідоцтва про право власності б/н від 26.10.1994 року, виданого Зміївською ДРЕС (а.с. 8, 9, 10, 11, 12).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер - копія Свідоцтва про смерть, НОМЕР_3, актовий запис № 18 (а.с. 7).

Позивач є єдиною спадкоємицею після смерті чоловіка, оскільки їх сини - ОСОБА_7 та ОСОБА_9 померли, що підтверджується відповідним Свідоцтвами про смерть (а.с. 13, 14).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5.

За інформацією КП «Комунальник» від 24.05.2018 року вих. № 453 ОСОБА_3 на день смерті був зареєстрований за адресою АДРЕСА_8. Інших осіб у вказаній квартирі зареєстровано не було. Дружина померлого - ОСОБА_1 була зареєстрована разом з чоловіком до 13.10.1994 року, після чого змінила адресу реєстрації, а саме АДРЕСА_3 (а.с. 15).

Згідно з листом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 16.01.2019 року вих. № 47/01-16 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3 заяв від спадкоємців про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори не надходило (а.с. 41).

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції 2003 року, то до даних спірних правовідносин необхідно застосовувати норми Цивільного кодексу, які діяли на момент смерті вищевказаної особи, тобто ЦК в редакції від 1963 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР, в редакції 1963 року місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 p.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно зі ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 p.) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 p.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 p.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 p.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ст. 560 ЦК України (в редакції 1963 p.) видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_11 - сусідка позивача та ОСОБА_12 - онука ОСОБА_1, які показали суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 1970 року мешкали разом за адресою АДРЕСА_6. Після смерті чоловіка позивач залишилась проживати у вказаній квартирі, здійснює за нею догляд та продовжує утримувати, користуватися всіма наявними в ній речами. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 немає, оскільки їх діти померли.

ОСОБА_1 надано суду достатні докази вважати, що вона була зареєстрована за різними адресами із своїм чоловіком ОСОБА_3, проте фактично вони мешкали разом. Крім того, ОСОБА_1 після смерті чоловіка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном - квартирою № 48.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже, визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність у позивача іншим способом оформити свої спадкові права, фактичне прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, суд вбачає підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст. 5 ЦК України, ст.ст. 524, 526, 527, 529, 548, 549, 560 ЦК УРСР, ст.ст. 2, 12, 13, 19, 76-81, 89, 200, 206, 258-259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири № АДРЕСА_6, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 року чоловіка - ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складання повного рішення суду - 25 лютого 2019 року.

Позивач - ОСОБА_1, адреса реєстрації: 63460, АДРЕСА_7, ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1.

Відповідач - Комсомольська селищна рада Зміївського району Харківської області (юридична адреса: 63460, Харківська область, Зміївський район, сел. Слобожанське, вул. Миру, буд. 7).

Головуючий: