ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1400/16-ц Номер провадження 22-ц/814/1203/19Головуючий у 1-й інстанції Шевська О.І. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 жовтня 2018 року, ухвалене суддею Шевською О.І., повний текст рішення складено 19.10.2018 р., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" про захист порушеного права споживача, визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», в якому просив визнати порушеними його права як споживача фінансових послуг, визнати недійсним Кредитний договір №ML-DOO/081/2007 від 30.08.2007 р., укладений між ним та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» з моменту укладення; визнати недійсним Договір іпотеки від 05 вересня 2007 року, укладений між ним та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» з моменту укладення; скасувати заборону відчуження нерухомо майна: квартири АДРЕСА_1 , накладеної приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полєжаєвим О.Є. та зареєстрованого в реєстрі за №5125.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про захист порушеного права споживача, визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір № ML-DOO/081/2007 від 30.08.2007 р. укладений між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» з моменту укладення.

Визнано недійсним договір іпотеки від 05 вересня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» з моменту укладення.

Скасовано заборону відчуження нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , накладеної приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полєжаєвим О.Є. та зареєстрованого в реєстрі за № 5125.

Стягнуто з ПАТ «ОТП Банк» на користь Держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

З рішенням суду не погодився відповідач Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», оскарживши його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі представник банку, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи прохає скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що умовами кредитного договору, який підписано позивачем, та, відповідно, погоджено всі істотні умови, передбачено розрахунок процентів за користування кредитом з використанням плаваючої процентної ставки, що складається з перемінної частини (FIDR) та фіксованого відсотка, у зв`язку з чим така ставка може змінюватися шляхом зміни ставки FIDR, у порядку передбаченому сторонами Кредитного договору та в залежності від вартості строкових депозитів фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору.

Інформація щодо розміру ставки FIDR розміщена на сайті банку та в його приміщеннях на інформаційних стендах.

Таким чином, отримавши кредит на умовах сплати плаваючої процентної ставки та підписавши договір, клієнт висловив згоду на корегування плаваючої процентної ставки в порядку, обумовленому кредитним договором, що відповідає положенням ст. 1056-1 ч. 1 ЦК України та п. 4 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, зміна відсоткової ставки у зв`язку зі зміною розміру ставки FIDR не є збільшенням розміру процентів, встановлених кредитним договором, в односторонньому порядку і не суперечить ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України.

Таким чином, положення кредитного договору про встановлення плаваючої процентної ставки, не є несправедливими.

Крім того, вказує, що перед укладанням кредитного №ML-DOO/081/2007 від 30.08.2007 р. сторони погодили усі його умови.

ПАТ «ОТП Банк» було надано позичальнику інформаційний лист з усією необхідною інформацією, в тому числі щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, форм кредитування та відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача, переваг та недоліків пропонованих схем кредитування, про що позивач засвідчив підписом.

У зв`язку з чим вважає, що відсутні правові підстави для визнання недійсними оспорюваних позивачем договорів, зокрема з підстав порушення ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Перед укладанням кредитного договору позичальник не пред`явив банку вимогу про невідповідність його умов чинному законодавству, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів».

Доказів щодо існування розбіжностей щодо умов договору при його укладенні позивачем не надано.

При ознайомленні з текстом кредитного договору позичальник мав можливість внести до нього зміни, отримати консультації щодо окремих пунктів договору, а підпис позивача у кредитному договорі свідчить про повну згоду з його текстом.

Істотна зміна становища щодо виконання боргових зобов`язань за кредитним договором внаслідок підвищення курсу іноземної валюти, не є підставою для визнання несправедливими умови кредитного договору у розумінні ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме по собі зростання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для зміни кредитного договору на підставі ст. 652 ЦК України.

Відповідно до вимог Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» договір про іпотечний борг та кредитний договір є такими, що укладаються окремо один від одного. Істотні для нього умови жодним чином не впливають на дійсність оскаржуваного договору. Предметом правового регулювання вищевказаного Закону є відносини, що виникають з приводу іпотечного боргу, який виникає після невиконання договору, забезпеченого іпотекою, а не для забезпечення кредитного договору.

Нормативно-правові акти НБУ видаються у формі постанов Правління, інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління, які не можуть суперечити законам України та не мають зворотної сили крім випадків, коли пом`якшують або скасовують відповідальність. Вони не є актами цивільного законодавства у розумінні ст. 4 ЦК України, тому посилання позивача на постанову Правління НБУ № 168 є безпідставними. Крім того, умови вищевказаної Постанови також повністю виконані кредитором, що відображено в графіку платежів до оскаржуваного кредитного договору.

В судове засідання сторони не з`явилися. Про день, час і місце розгляду справи відповідач ПАТ «ОТП Банк» повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення повісток-повідомлень.

Повістки-повідомлення про день, час і місце розгляду справи, що неодноразово направлялися судом апеляційної інстанції позивачу ОСОБА_1 , його представникам Коваленко О.В., Венгріній Л.М. , повернуті в адресу суду без вручення з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». У зв`язку з чим та з метою дотримання прав сторін та учасників справи бути обізнаними про день, час і місце розгляду справи, зазначені особи повідомлені в порядку визначеному ч. 1 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик на веб-сайті суду.

Таким чином, неявка осіб, які належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи не перешкоджає її розгляду, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 30 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», укладено кредитний договір №ML-DOO/081/2007, згідно з умовами якого Банк взяв на себе зобов`язання надати позивачу споживчий кредит у розмірі 28208,11 швейцарських франків зі строком користування кредитними коштами до 30 серпня 2037 року та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3,99% + FIDR, а споживач повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним.

У відповідності до п.2 ч.1 договору кредит видається на споживчі цілі.

Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» та Положення Національного банку України «Про кредитування», наданий кредит є споживчим кредитом в розумінні п.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Перед укладанням вказаного кредитного договору, 01.07.2007 року ЗАТ «ОТП Банк» було надано позивачу ОСОБА_1 Інформаційний листок щодо Умов надання кредиту по програмі «Рефінансування житлового іпотечного кредиту», в якому зафіксовано всі умови та викладено повну інформацію щодо умов кредитування, в тому числі щодо валюти кредиту, його розмірів, форми. порядку видачі кредиту; схеми погашення заборгованості по кредиту, відсотків, дострокового погашення, страхування, послуг банку, орієнтовних витрат за послуги страхових компаній, послуги нотаріуса, оцінювача.

У даному Інформаційному листку ОСОБА_1 підписом засвідчив про те, що Банк ознайомив його в письмовій формі з умовами кредитування по програмі «Рефінансування житлового і іпотечного кредиту», а також надав йому інформацію щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту (додаток № 1), наявних у банку форм кредитування та відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача, переваг та недоліків пропонованих схем кредитування (т. 1 а.с. 90-92, 205-207, 215-217, 243-245).

06.09.2007 року між сторонами був укладений додатковий договір №ML-DOO/081/2007 до кредитного договору №ML-DOO/081/2007 від 30.08.2007 року, яким внесено зміни та доповнення в кредитний договір, а саме: І. Викладено термін «Розмір платежу» в частині № 1 Кредитного договору в наступній редакції: 78.36 (сімдесят вісім, 36 ) + сума нарахованих процентів на дату платежу швейцарських франків. Застереження: Розмір платежу складається з суми нарахованих процентів на фактичну суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом та частини суми кредиту, що підлягають сплаті щомісячно.

ІІ. Сторони підтверджують, що решта положень кредитного договору залишається без змін.

ІІІ. Цей договір складено у 2-х оригінальних примірниках, українською мовою (один для позичальника, один для банка), кожний з яких має рівну юридичну силу. Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що банк надав йому підписаний зі сторони банку оригінальний примірник цього договору.

ІV. Цей договір набуває чинності з дня його підписання і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за кредитним договором та цим договором.

V. Терміни, що використовуються в цьому договорі з великої літери мають значення, що визначені для них в кредитному договорі та цьому договорі.

Договір підписаний як ЗАТ «ОТП Банк», так і позичальником ОСОБА_1 , скріплений печаткою банку (а.с. 32).

У забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № РML-DOO/081/2007 від 05.09.2007 року, за умовами якого в іпотеку банку передано нерухоме майно у вигляді квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві власності (а.с. 33-35).

Крім того, 03.07.2009 року між сторонами було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору №ML-DOO/081/2007 від 30.08.2007 року, яким внесено зміни та доповнення до Кредитного договору №ML-DOO/081/2007 від 30.08.2007 року у п. 3 частини № 1 кредитного договору у період розрахунку та розмір процентів, а саме:

на період з 10 липня 2009 року по 10 березня 2010 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка в наступному розмірі 6,24% річних;

на період з 10 березня 2010 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися плаваюча процентна ставка в наступному розмірі: фіксований відсоток + FIDR, де фіксований відсоток складає 4,17% річних.

Викладено графік платежів у новій редакції (Додаток № 1 до цього додаткового договору). Погоджено інші умови. Договір підписано сторонами. скріплено печаткою банку (т. 1 а.с. а.с. 88-89).

В подальшому, 18.03.2010 року між сторонами було укладено Додатковий договір № 2 до Кредитного договору №ML-DOO/081/2007 від 30.08.2007 року, яким внесено зміни та доповнення до Кредитного договору №ML-DOO/081/2007 від 30.08.2007 року, а саме: на період з 12 квітня 2010 року по 10 вересня 2010 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірі 6,16% річних.

На період з 10 вересня 2010 року по 10 березня 2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка в розмірі 8,79% річних.

На період з 10 березня 2011 року по повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися плаваюча процентна ставка фіксований відсоток + FIDR, де фіксований відсоток складає 4,29% річних.

Застереження: Період/и застосування процентної/их ставки/ок, визначеної/их п.п. 2.1.1 - 2.1.2 цього Додаткового договору може/уть бути змінено/і в порядку передбаченому цим додатковим договором.

Викладено графік платежів в новій редакції (Додаток № 1 до цього додаткового договору). Погоджено інші умови. Договір підписано сторонами, скріплено печаткою банку (т. 1 а.с. а.с. 85-87).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що банк не дотримав та грубо порушив встановлені законодавством України імперативні вимоги Законів України та приписи Національного банку України, які визначені законом як істотні та є необхідні для даного виду договорів, а саме: не виконав вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» щодо надання позичальнику об`єктивної, повної та достовірної інформації про умови кредиту під час укладення договору про надання споживчого кредиту, забезпеченого іпотекою, які є істотними для такого виду договорів.

Кредитний договір є таким, що укладений позивачем під впливом обману та з застосуванням Банком елементів нечесної підприємницької діяльності та грубо порушує охоронювані Конституцією і Законами України права та інтереси споживача фінансових послуг, і водночас, завдає йому значної шкоди.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та визнаючи недійсними кредитний та іпотечний договори, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та послався на те, що умови кредитного договору є несправедливими, так як в ньому встановлено такий розмір визначення процентів (плаваюча процентна ставка FIDR), який суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 1056-1 ЦК України, Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 р., Законам України «Про банки та банківську діяльність», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Також місцевий суд дійшов висновку про те, що кредитором перед укладенням кредитного договору не було надано позичальнику повну, у доступній формі інформацію про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням варіантів погашення кредиту, включаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; щодо різниці між ауїтентною та класичною схемою погашення заборгованості за кредитом, в тому числі, щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним; щодо відповідних валютних ризиків, чим введено його в оману, поставлено в нерівні несправедливі умови з банком, які призвели в подальшому до значного подорожчання продукції за кредитним договором, що свідчить про агресивну нечесну підприємницьку практику.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частини друга - шоста статті 203 ЦК України).

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Частиною другою статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Даними про сукупну вартість кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов`язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги.

Згідно із пунктом 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення між сторонами додаткової угоди, банки зобов`язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача.

Відповідно до статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Нормами цивільного законодавства передбачено, як визнання правочину недійсним в цілому, так і визнання недійсним окремих його положень, а також передбачено можливість визнання правочину недійсним в цілому, якщо недійсність окремих його положень тягне за собою недійсність інших його частин і недійсність правочину в цілому.

У разі встановлення, що позичальнику не була надана повна та достовірна інформація про умови кредитування і сукупну вартість кредиту та визнання недійсними окремих умов про встановлення несправедливих платежів та комісій: за дії, які банк вчиняє на власну користь; які не є послугою в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», при відсутності достатніх даних для визнання решти умов і договору в цілому несправедливими, відсутності достатніх даних щодо нечесної підприємницької практики чи введення позивача в оману, відсутні правові підстави для визнання кредитного договору недійсним у цілому, не встановивши обставин, які можна кваліфікувати як несправедливі умови і які можуть мати наслідком недійсність договору загалом.

У разі встановлення, що позичальник здійснював платежі на виконання умов договору, які визнанні недійсними, він має право на проведення відповідного перерахунку, або повернення зайво сплачених коштів.

Такий правовий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 61-1536св17.

Як установлено апеляційним судом і це вбачається з матеріалів справи, перед укладанням оспорюваного кредитного договору, банк надав позивачу Інформаційний листок від 01.07.2007 року, в якому ОСОБА_1 підписом засвідчив про те, що Банк ознайомив його в письмовій формі з умовами кредитування по програмі «Рефінансування житлового і іпотечного кредиту», а також надав йому інформацію щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту (додаток № 1), наявних у банку форм кредитування та відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача, переваг та недоліків пропонованих схем кредитування.

Перед укладанням кредитного договору позичальник не пред`явив банку вимогу про невідповідність його умов чинному законодавству, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів».

Укладений між сторонами кредитний договір містить базові умови кредитування, предмет договору, цільове використання кредиту. Сторонами обумовлено момент виникнення права позичальника на отримання кредиту. Визначено плату за користування кредитом, порядок виконання боргових зобов`язань, строк кредитування, порядок надання кредиту, дострокове виконання зобов`язань за ініціативою позичальника, банку та розірвання цього договору. Містяться застереження стосовно бухгалтерських книг, валюти платежів; визначено права та обов`язки сторін; забезпечення зобов`язань позичальника, його відповідальність, вирішення спорів, також обумовлені інші положення договору, заключні положення.

У пункті 3 ч. 1 оспорюваного кредитного договору № ML-DOO/081/2007 від 30.08.2007 року сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, яка складатиметься з фіксованого відсотку в розмірі 3,99 % річних та FIDR (процентної ставки по строкових депозитах фізичних осіб у валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозиту). В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів Банку ставка FIDR може змінюватися банком (збільшуватися чи зменшуватися).

Дані умови передбачені також підпунктами пункту 1.4 Кредитного договору, відповідно до якого розмір процентної ставки FIDR переглядається кожні 12 місяців. На дату підписання Кредитного договору FIDR складав 4,5 %. Також даним договором закріплено, що інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті Банку www.otpbank.com.ua, а також в приміщені Банку на інформаційних стендах.

Плаваюча процентна ставка - це процентна ставка за середньо- і довгостроковими кредитами, розмір якої може змінюватися банком в односторонньому порядку та у строки, передбачені умовами кредитного договору. Перегляд її здійснюється через узгоджені між банком і кредитором проміжки часу.

У разі зміни договору, як зазначено в частині третій статті 653 ЦК України, зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, в якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватися і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Позивач засвідчив своїм підписом кожний аркуш кредитного договору. При його укладенні ознайомився з усіма істотними та іншими його умовами. При ознайомленні з текстом кредитного договору позичальник мав можливість внести до нього зміни, отримати консультації щодо окремих пунктів договору, а підпис позивача у кредитному договорі свідчить про повну згоду з його текстом. На момент укладання договору жодних зауважень чи заперечень щодо умов договору від позивача не надходило.

Доказів щодо існування розбіжностей щодо умов договору при його укладенні позивачем не надано.

Таким чином, укладаючи оспорюваний кредитний договір, сторони домовилися, що для розрахунку процентів за кредитом буде використовуватися плаваюча процентна ставка. При цьому сторони висловили свою цілковиту згоду щодо передбаченої договором зміни плаваючої процентної ставки.

Отже, виходячи з умов кредитного договору, зміна розміру ставки FIDR не є зміною процентної ставки в односторонньому порядку, оскільки вона прямо передбачена умовами двостороннього кредитного договору, який позивачем добровільно виконувався, що свідчить про те, що він визнавав умови договору. З вимогами про визнання кредитного та іпотечного договору недійсними через 9 років після їх укладення. До цього позивач жодним чином не заявляв про недійсність кредитного договору. Питання про його розірвання також не порушував.

Отже, зміна розміру ставки FIDR не є зміною процентної ставки в односторонньому порядку, оскільки така умова прямо передбачена договором. Положення кредитного договору про встановлення плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого процента + FIDR, не можна вважати несправедливими, отже підстав для визнання осопрюваних договорів недійсними колегією суддів не встановлено.

За змістом статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Обравши способом захисту своїх прав визнання кредитного договору недійсним з підстав, передбачених статтею 230 ЦК України та статтями 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ОСОБА_1 з урахуванням принципу змагальності сторін зобов`язаний був довести наявність правових та фактичних підстав для задоволення вимог, натомість належних і допустимих доказів на спростування презумпції правомірності правочину не надав.

Отже, укладений між сторонами кредитний договір не є несправедливим, не суперечить принципу добросовісності, не має істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища позивача як споживача кредитних послуг.

Посилання позивача у позові та висновки суду першої інстанції на те, що вказаний кредитний договір укладено між сторонами з використанням банком нечесної підприємницької практики та що позивача при укладенні вказаних договорів було введено в оману, є безпідставними та не доведеними.

Не заслуговує на увагу і посилання позивача та висновки місцевого суду про те, що банк не попередив про ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки істотна зміна становища щодо виконання боргових зобов`язань за кредитними договорами внаслідок підвищення курсу іноземної валюти не є підставою для визнання кредитних договорів недійсними.

Позичальник мав передбачити, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті, що відповідає роз`ясненням. наданим у п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», який є чинним.

Обравши самостійно на власний розсуд кредитора, позивач перед укладанням кредитного договору отримав в повному обсязі передбачену законодавством інформацію щодо умов кредитування, та підписавши його, засвідчив надання йому банком повну, достовірну та вичерпну інформацію щодо умов отримання, користування та повернення кредиту.

Доказів протилежного стороною позивача не надано.

Таким чином, зміни валютного ринку під час виконання кредитного договору не можуть бути підставою для визнання кредитного договору недійсним, якщо сторона вважає, що такі зміни відбуваються не на її користь.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ПАТ «ОТП Банк» та скасування рішення місцевого суду з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки відсутні правові підстави для визнання недійсними оспорюваних договорів.

Судові витрати, понесені відповідачем ПАТ «ОТП Банк» за подання апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 1057 грн. 20 коп. компенсуються за рахунок держави, в порядку, встановленому КМУ згідно з ч. 7 ст. 141 ЦПК України, оскільки згідно з положеннями ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, та за оскарження судових рішень, що відповідає судовій практиці Верховного Суду.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. п. 3,4, ст.ст. 382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 жовтня 2018 рокускасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" про захист порушеного права споживача, визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним, - відмовити.

Понесені ПАТ «ОТП Банк» судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Чумак О.В.

Судді Дряниця Ю.В.

Пилипчук Л.І.