27.05.2019 року Першотравневий районний суд Донецької області
головуючого судді Чудопалової С.В.,
за участю секретаря Небиліченко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
28.12.2018 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати її такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , мотивований тим, що він на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.1976 є власником зазначеного будинку. У даному будику зареєстрований він, його син - ОСОБА_3 та знайома сина - ОСОБА_2 , яка була зареєстрована 21.11.2000 на прохання сина. У 2014 році вона виїхала у невідомому напрямку на заробітки і з цього часу у даному будинку не проживає, що підтверджується актами депутата Ялтинської селищної ради Кукуц В.Ф. від 27.12.2018. У телефонній розмові він неодноразово просив її знятися з реєстрації, але вона не реагувала і на даний час взагалі втратив з нею зв`язок. Тому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користуватися житлом.
Позивач в судове засіданне не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини.
Згідно з договором купівлі-продажу № 967 від 12.10.1976 та реєстраційного напису на документі про право особистої власності № 1467 від 09.03.1977, ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 (а.с. 5-6).
З адресної картки будинку АДРЕСА_1 вбачається, що за даною адресою зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7).
З акту про фактичне проживання (не проживання) від 27.12.2018, складеного депутатом Ялтинської селищної ради ОСОБА_5 , вбачається, що ОСОБА_2 фактично не проживає у будинку АДРЕСА_1 , з 10.12.2015 року (а.с. 8).
У відповідності до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказаним право обґрунтовано скористався позивач, як власник спірного будинку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.
За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи викладене, зважаючи на конкретні обставини справи, а саме те, що відповідач в спірному жиловому приміщенні без поважних причин не проживає понад встановлений законодавством строк, що в свою чергу перешкоджає позивачу здійсненню його права користування та розпорядження належним будинком, а тому позов підлягає задоволенню, а відповідача слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 5, 13, 81, 247 ч.2, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 15, 391 ЦК України, ст.ст.71, 72 ЖК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Жовтневим РВ Маріупольського ГУ УМВС України в Донецькій області, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду.
Повний текст рішення складено 30.05.2019.
Суддя С.В. Чудопалова