Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/257/19
Провадження № 2/499/238/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"14" травня 2019 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі : головуючого судді Тимчука Р.М. за участю секретаря судового засідання Мельника Р.А. розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт.Іванівка Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє як законний представник своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 до Знам`янської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до Знам`янської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, та свій позов обґрунтувала наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер - ОСОБА_3 .

З покійним ОСОБА_3 . ОСОБА_1 перебувала у шлюбних відносинах без реєстрації, від якого народилась донька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 що підтверджується свідоцтвом про народження. Також від попереднього шлюбу у покійного ОСОБА_3 є син - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З метою розподілу спадкового майна між спадкоємцями Знам`янською сільською радою винесено рішення «Про надання дозволу неповнолітнім дітям: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та повнолітньому ОСОБА_5 на укладення угоди про поділ спадкового майна».

Відповідно до зазначеного рішення неповнолітній ОСОБА_2 було призначено нежитловий будинок (магазин), загальною площею 53, 5 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка загальною площею 0, 060 га. Призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Але після смерті ОСОБА_3 донька ОСОБА_2 вступити у частину своєї спадщини що складається із нежитлового приміщення (магазину), який покійним було самовільно переобладнано при житті у нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке померлому належало на праві приватної власності як житловий будинок відповідно договорів купівлі - продажу посвідчені канівською державною нотаріальною конторою від 21.10.1994 року, реєстр № 274 та 05.06.1997 року, реєстр № 1080 житловий будинок, розташований на земельній ділянці загальною площею 0,06 га, яка належала померлому на праві приватної власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності не можливо. У зв`язку з переобладнанням житлового приміщення в магазин, та належним чином оформити до кінця ОСОБА_3 при житті не встиг, але дозвільні документи розроблялись, що підтверджується наявністю дозвільних документів, а саме: розпорядження голови райдержадміністрації, висновок № 4 про проект будівництва, технічні умови, припис, висновок № 10 на проектну реконструкцію.

Спадкоємиця ОСОБА_2 є спадкоємицею першої черги за законом після смерті померлого батька.

Однак, вирішити питання оформлення спадкового майна в нотаріальному порядку не може, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала.

Представника відповідача Знам`янської сільської ради Іванівського району Одеської області позовні вимоги визнав та просив справу слухати у їх відсутність, про що надав заяву.

Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, забезпечивши сторонам сприяння всебічному, повному з`ясуванню обставин справи вирішив справу на підставі наступних доказів наданих сторонами та дослідивши письмові матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити виходячи з наступного.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер - ОСОБА_3 .

З покійним ОСОБА_3 . ОСОБА_1 перебувала у шлюбних відносинах без реєстрації, від якого народилась донька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 що підтверджується свідоцтвом про народження. Також від попереднього шлюбу у покійного ОСОБА_3 є син - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З метою розподілу спадкового майна між спадкоємцями Знам`янською сільською радою винесено рішення «Про надання дозволу неповнолітнім дітям: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та повнолітньому ОСОБА_5 на укладення угоди про поділ спадкового майна».

Відповідно до зазначеного рішення неповнолітній ОСОБА_2 було призначено нежитловий будинок (магазин), загальною площею 53, 5 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка загальною площею 0, 060 га. Призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Але після смерті ОСОБА_3 донька ОСОБА_2 вступити у частину своєї спадщини що складається із нежитлового приміщення (магазину), який покійним було самовільно переобладнано при житті у нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке померлому належало на праві приватної власності як житловий будинок відповідно договорів купівлі - продажу посвідчені канівською державною нотаріальною конторою від 21.10.1994 року, реєстр № 274 та 05.06.1997 року, реєстр № 1080 житловий будинок, розташований на земельній ділянці загальною площею 0,06 га, яка належала померлому на праві приватної власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності не можливо. У зв`язку з переобладнанням житлового приміщення в магазин, та належним чином оформити до кінця ОСОБА_3 при житті не встиг, але дозвільні документи розроблялись, що підтверджується наявністю дозвільних документів, а саме: розпорядження голови райдержадміністрації, висновок № 4 про проект будівництва, технічні умови, припис, висновок № 10 на проектну реконструкцію.

Спадкоємиця ОСОБА_2 є спадкоємицею першої черги за законом після смерті померлого батька.

Спадщину прийняла, звернувшись своєчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 08.10.2018 № 784/02-31. Відмова нотаріуса обґрунтована тим, що відповідно довідки КП «Іванівське бюро технічної інвентаризації» від 29.05.2018 року № 69 з якої вбачається, що нерухоме майно ідентифіковано, як нежитлова будівля (магазин) розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідно до правовстановлюючого документу - договору купівлі продажу від 05.06.1997 року, посвідченого Іванівською державною нотаріальною конторою Одеської області за реєстровим № 1080, вищевказане нерухоме майно є одноповерховий кам`яний житловий будинок загальною площею - 20, 8 кв. м., з надвірними будівлями. Враховуючи вимоги п. 19 Порядку реєстрації, що згідно п.3 ст. 10 Закону державний реєстратор зобов`язаний встановити відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Правовстановлюючий документ на магазин за життя ОСОБА_3 , не отримав, право власності на магазин не зареєстрував, на даний час реєстрація права власності на ім`я спадкодавця неможлива, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, та оформлення і видача будь-яких документів на померлу особу є незаконним.

На підтвердження доводів та посилань за клопотанням позивачки судом було витребувано копію спадкової справи на ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була досліджена в судовому засіданні та долучена до матеріалів справи.

Суд застосовуючи норми матеріального права виходив з такого.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Отримати свідоцтво про право на спадщину спадкоємиця не може.

Згідно з ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

ОСОБА_3 не оформив за життя право власності на переобладний магазин, проте розпочав зазначену процедуру, оскільки дозвільні документи розроблялись, що підтверджується наявністю дозвільних документів, а саме: розпорядження голови райдержадміністрації, висновок № 4 про проект будівництва, технічні умови, припис, висновок № 10 на проектну реконструкцію.

Статтею 41 ч. 1, ч. 4 Конституції України передбачено: "Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю... Право приватної власності є непорушним".

Згідно з частиною другою статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається судом не встановлено незаконність вчинених дій ОСОБА_3 за життя, що переведення житлового будинку в нежитлову будівлю.

Відповідно до ст.379 ЦК України «житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Статтею 380 ЦК України визначено поняття житлового будинку. Так житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Як роз`яснюється у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ за позовами про визнання права власності. Відповідні положення щодо захисту права приватної власності поширюються також і на особу, яка хоча не є власником, але володіє майном з підстав, передбачених законом чи договором.

Враховуючи ту обставину, що незаконність набуття ОСОБА_3 права власності на дане нерухоме майно не встановлена судом, суд вважає, що таке право набуте позивачем правомірно.

Як вбачається з копії технічного паспорта на нежитлову будівлю ( магазин), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого на замовлення позивача 29.05.2018 року, такий являє собою магазин.

Відповідно до ст. 320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 8 ЖК Української РСР переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як правило, не допускається.

У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 ЖК Української РСР.

Однак на даний момент відсутній порядок переведення житлових приміщень в нежитлові, що має бути встановлений органом місцевого самоврядування, що унеможливлює захист прав у позасудовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, вимоги є повністю обґрунтованими, оскільки на даний час законодавчо чітко не визначена процедура переводу житлових приміщень у нежитлові, регулювання даних правовідносин проводиться локальними нормативно-правовими актами органів місцевого самоврядування, тому за умови прийняття позивачкою спадщини після смерті ОСОБА_3 у встановлений законом строк та спосіб, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права, суд доходить висновку, що право позивачки на оформлення спадщини підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Керуючись 16, 325, 328, 1216, 1333,1236 ЦК України, п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р., ст.ст. 3, 4, 11, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 82, 200,218,206, 223,247 259, 263-265 ЦПК України, Ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., рішення Європейського суду від 30 листопада 2004 року

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє як законний представник своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до Знам`янської сільської ради Іванівського району Одеської області (с.Знам`янка, вул.Ген.Плієва,30 Іванівського району Одеської області) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_3 право власності на спадкове майно нежитлову будівлю (магазин), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяР. М. Тимчук