Справа № 712/5795/19
Провадження № 4с/712/31/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкас у складі:

головуючого судді Пересунька Я.В.,

при секретарі Дядюрі І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Пустобаєвої Олени Миколаївни, -

в с т а н о в и в:

У квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаною скаргою, просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі-Центральний відділ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області) Пустобаєвої О.М. щодо підписання 25 березня 2019 року повідомлення про повернення виконавчого документу № 712/14272/18 стягувачу без прийняття до виконання та стягнути на його користь з Центрального ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Скаргу обґрунтовано тим, що ним подано до Центрального ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області виконавчий лист, виданий Соснівським районним судом м. Черкаси у справі № 712/14272/18.

16.04.2019 року він отримав повідомлення старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Пустобаєвої О.М. від 25.03.2019 року про повернення вказаного вище виконавчого документу без прийняття до виконання у зв`язку з тим, що виконавчий документ не містить дати народження боржника.

На думку заявника, державний виконавець Центрального ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області не виконав покладених на нього Законом обов`язків та безпідставно підписав 25 березня 2019 року повідомлення про повернення виконавчого документу № 712/14272/18 стягувачу без прийняття до виконання.

У відзиві на скаргу начальник Центрального відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області просить відмовити у задоволенні скарги. Зазначає, що державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Представник Центрального відділу ДВС м.Черкаси Коробкова Г.О. в судовому засіданні просила відмовити у скарзі з підстав, викладених у відзиві. Додатково пояснила, що після звернення до суду із скаргою, ОСОБА_1 повідомив їм відсутні персональні дані боржника, після чого виконавче провадження було відкрито і в ньому наразі проводяться виконавчі дії. Щодо вимог заявника про стягнення витрат на правничу допомогу, то за її даними, ОСОБА_1 сам є адвокатом та не потребував укладення договору з іншим адвокатом про надання правової допомоги. Просила також врахувати, що іншу схожу скаргу ОСОБА_1 нещодавно було задоволено Соснівським районним судом м.Черкас і стягнуто 1 000 грн витрат на правничу допомогу.

Суд, заслухавши представника Центрального відділу ДВС м.Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Коробкову Г.О., дослідивши письмові матеріали справи, робить наступні висновки

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За ч.1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, а також приватного виконавця.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Судом установлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.01.2019 року (справа № 712/14272/18) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 11000 грн. та видано виконавчий лист.

16.04.2019 року ОСОБА_1 отримав повідомлення старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Пустобаєвої О.М. від 25.03.2019 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, у якому зазначено, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», а саме відсутня дата народження боржника.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а їх невиконання є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно достатті 26 цього Закону.

Однак у постановою Другої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 22.08.2018 р. у справі № 471/283/17-ц та в постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 27.12.2018 р. у справі № 469/1357/16ц викладено наступну правову позицію: «Повернення стягувачу виконавчих документів через відсутність в них деякої інформації про боржника не є законним і обґрунтованим. Виконавець має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від усіх державних органів, підприємств і установ, незалежно від форми власності, всі необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Стягувач позбавлений можливості самостійно отримати інформацію щодо дати народження та/або індивідуального податкового номеру боржника, натомість державний виконавець має право на безпосередній доступ до такої інформації. Таким чином, відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційного номера облікової картки платника податків та його паспортних даних не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання».

Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Системний аналіз вищевказаних норм законодавства дає підстави для висновку, що відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання, так як відсутність у виконавчому документі будь якої інформації щодо боржника не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах, тому дії державного виконавця щодо підписання 25.03.2019 року повідомлення про повернення виконавчого документу №712/14272/18 стягувачу без прийняття до виконання є неправомірними.

Таким чином, виходячи зі змісту скарги, аналізу положень чинного законодавства України та враховуючи, що права заявника були порушені, суд вважає, що скарга є обґрунтованою.

Водночас порушене право заявника підлягає задоволенню шляхом визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Пустобаєвої О.М. щодо підписання 25 березня 2019 року повідомлення про повернення виконавчого документу № 712/14272/18 стягувачу без прийняття до виконання, а не шляхом скасування такого повідомлення.

При цьому суд враховує, що 24 квітня 2019 року було відкрито виконавче провадження № 58974021 з примусового виконання виконавчого листа № 712/14272/18, в якому ОСОБА_1 є стягувачем, а ОСОБА_2 боржником.

Відповідно до ст.452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно зі ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або)значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95)зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо), на підставі яких суд має об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт. Будь-які юридичні результати роботи, які були зроблені у ході підготовки до справи - довідки, переписка, протоколи зустрічей тощовсе це також може бути надано для підтвердження виконаної роботи.

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу суд виходить з наступного.

До матеріалів скарги заявником долучений договір про надання правничої допомоги від 16.04.2019 року, укладений між адвокатом ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а також акт прийому-передачі наданих послуг від 18.04.2019 року, згідно якого адвокат надав наступні послуги: 1000 грн. вивчення матеріалів судової справи, 2000 грн опрацювання законодавчої бази, 1000 грн узгодження правової позиції та консультування з питання застосування нормативно-правових актів, 2000 грн вивчення судової практики, 2000 грн підготовка скарги про оскарження повідомлення від 25.03.2019 р.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №б/н від 18.04.2019 року ОСОБА_1 сплачено адвокату Мисан В.М. 8000,00 грн.

Суд вважає доведеним факт надання заявнику правничої допомоги на підготування скарги на дії державного виконавця, оскільки вказана скарга є предметом судового розгляду, однак суд не погоджується з заявленою вартістю послуг.

На думку суду заявником значно завищена сума послуг адвоката за складання скарги, тому суд вважає, що з урахуванням часткового задоволення скарги, до стягнення з органу державної виконавчої служби на користь заявника підлягають понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 500 грн.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», статтями 447, 450, 451 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Пустобаєвої О.М. щодо підписання 25 березня 2019 року повідомлення про повернення виконавчого документу № 712/14272/18 стягувачу без прийняття до виконання.

В іншій частині скарги відмовити.

Стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (м. Черкаси, пр. Хіміків, 50, кім. 519, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 500 грн.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом п`ятнадцяти днів, шляхом подання апеляційної скарги до Соснівського районного суду м.Черкас.

Ухвала є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання до 29 травня 2022 року.

Суддя: Я.В. Пересунько