ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/4336/18

Головуючий у першій інстанції - Цибенко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/391/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

секретар: Герасименко Ю.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 14 грудня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, третя особа - Орган опіки та піклування Новозаводської районної у м.Чернігові ради,

дата та місце складання повного тексту рішення: 22 грудня 2018 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив визначити місце проживання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_1

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони у шлюбі не перебували, а проживали разом з 2013 року по 03 травня 2018 року. Після того, як сторони перестали жити разом, питання де саме та з ким буде проживати дитина мирним шляхом вирішити не вдалось. Позивач зазначив, що мати дитини веде аморальний спосіб життя, часто вживає алкогольні напої, курить цигарки, неодноразово приходила додому пізно та у нетверезому стані, поводить себе агресивно та нестримано, до дитини відноситься доволі байдуже, не приймає участі у лікуванні, не допомагає фінансово.

Також позивач звертає увагу, що дитина проживає разом з ним і цілком знаходиться на його утриманні. Спілкуванню доньки з матір`ю позивач не перешкоджає, однак навіть коли вона приходить, то сидить осторонь і лише інколи може погратись з донькою, тобто належним чином не виконує батьківські обов`язки. З даного приводу позивач звертався із заявою до Чернігівського відділу поліції. Також зазначає, що працює, отримує заробітну плату, у вихованні дитини йому допомагає його мати, ОСОБА_4 , яка проживає разом з ними.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 14 грудня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка, яка є матір`ю ОСОБА_3 , спільної доньки сторін, має орендоване місце проживання, постійне місце роботи та джерело існування; позитивно характеризується допитаними в судовому засіданні свідками, які охарактеризували відповідачку як турботливу та люблячу матір, яка не має відхилень в поведінці, з народження доньки займалася доглядом за нею, створила всі умови для проживання, виховання та розвитку малолітньої доньки. З огляду на зазначені обставини, показання свідків, враховуючи, що судом не встановлено виняткових обставин, які б давали підстави для розлучення малолітньої дитини з матір`ю, відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, а також враховуючи той факт, що мати може найкраще сприяти гармонійному розвитку малолітньої доньки, не встановивши під час розгляду справи виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір`ю, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови позивачу, як батьку малолітньої, у визначенні місця проживання доньки з ним.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не надав належної оцінки листу дитячої поліклініки, який підтверджує, що протягом року дитину на прийом до лікаря супроводжує бабуся, декларацію з лікарем заключав батько дитини; інформацію ДНЗ №71 згідно якої до дитячого садочку приводить та забирає доньку батько, який також приймає активну участь в житті закладу; повідомлення ЧВП ГУНП в Чернігівській обл. згідно якої позивач звертався до відділу поліції про те, що ОСОБА_5 неналежно виконує батьківські обов`язки. Зазначає, що вказаними документами встановлюється, що фактично відповідач не займається вихованням дитини, її лікуванням та відвідуванням дитячого садка, а звернення позивача до правоохоронних органів свідчить про те, що відповідач виконує своє батьківські обов`язки неналежно.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, звертає увагу апеляційного суду на висновок Служби у справах дітей Новозаводської районної у м.Чернігові ради, згідно якої доцільним визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1

Також особа, яка подала апеляційну скаргу вказує, що окрім показів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які покладені в основу рішення, жодних інших доказів того, що відповідач дійсно характеризується позитивно щодо виконання нею батьківських обов`язків та на підтвердження того, що вона піклується про дитину в матеріалах справи не міститься. Навпаки, всі інші докази свідчать про те, що позов достатньо обґрунтований та підлягає задоволенню.

ОСОБА_1 зазначає, що на час винесення рішення відповідач ніде не працювала, довідка від 21 травня 2018 року не підтверджує, що вона працює на даний час та просив витребувати у відповідача актуальну інформацію про те, чи має вона місце роботи станом на теперішній час.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що виходячи з принципу рівності прав і обов`язків обох батьків, визначеного ст.141 СК України позивач вважає, що саме він, як батько та особа, яка має постійне житло, постійне місце роботи, стабільний заробіток, належні умови проживання, може забезпечити найбільш сприятливі умови виховання дитини, про що свідчать всі матеріали справи. Крім того, позивач жодним чином не обмежує відповідача у спілкуванні з дитиною, не чинить їй жодних перешкод у цьому, тому задоволення позову ніяк не звужує та не порушує права відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 в письмовій формі не надійшов. Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

ОСОБА_1 взятий на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання зареєстровано в АДРЕСА_1 (а.с.10).

За цією ж адресою, як внутрішньо переміщена особа зареєстрована ОСОБА_4 (а.с.11).

Позивачем укладено договір оренди даної квартири 03 травня 2018 року строком на 12 місяців (а.с.16-18).

Також вбачається, що ОСОБА_1 з 01 червня 2016 року працює монтажником зв`язку у ТОВ «НЕОКОМ», має постійний дохід (а.с.9).

ОСОБА_2 05 грудня 2014 року взята на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України. Відповідач була зареєстрована разом з позивачем в АДРЕСА_1 (а.с.35).

Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 працювала у ФОП ОСОБА_8 та отримала заробітну плату за листопад 2017 року і квітень 2018 року (а.с.37).

ОСОБА_2 уклала договір найму житлового приміщення 08 травня 2018 року за адресою АДРЕСА_2 (а.с.38-39). В подальшому, 04 вересня 2018 року відповідач уклала договір оренди жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , терміном до 04 вересня 2019 року (а.с.74).

Вбачається, що ОСОБА_2 зверталась до Служби у справах дітей Новозаводської районної у м.Чернігові ради про вжиття заходів щодо повернення доньки ОСОБА_3 , яку забрав її батько ОСОБА_1 (а.с.40). На що отримала відповідь, що з ОСОБА_1 проведена бесіда в ході якої з`ясовано, що з 03 травня 2018 донька залишилась проживати з батьком року за взаємною згодою сторін. ОСОБА_1 пояснив спеціалістам служби у справах дітей, що ніколи не чинив та не збирається чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_3 з матір`ю (а.с.41).

Як вбачається з відповіді Чернігівського відділу поліції на адвокатський запит, 29 квітня 2018 року надійшло звернення від ОСОБА_1 стосовно неналежного виконання батьківських обов`язків його цивільною дружиною ОСОБА_5 відносно їх малолітньої дочки ОСОБА_3 Звернення було зареєстровано в єдиному обліку №22976 від 29 квітня 2018 року. З ОСОБА_2 працівниками сектору ювенальної превенції ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області була проведена бесіда щодо належного виконання батьківських обов`язків. За результати проведеної перевірки матеріали були списані висновком до справи №8006-2018. (а.с.57).

Рішенням Виконавчого комітету Новозаводської районної у м.Чернігові ради від 08 жовтня 2018 року №230 розглянувши пропозиції комісії з питань захисту прав дитини затверджено висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком, ОСОБА_1 (а.с.58). Суду також надано витяг з протоколу №18 від 02 жовтня 2018 року про затвердження висновку (а.с.75-76).

У висновку щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 комісією зазначено, що на даний час ОСОБА_3 проживає з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 За вказаною адресою створені необхідні умови для проживання дитини, про що складений відповідний акт. ОСОБА_1 має самостійний дохід, працює у ТОВ «НЕОКОМ» на посаді монтажника.

Мати дитини, ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де створені необхідні умови для проживання дитини. ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_11 на посаді завідувача складом. Як вбачається з інформації Дитячої поліклініки №1 на прийом до лікарів протягом року ОСОБА_3 супроводжувала бабуся, рекомендації лікарів виконуються у повному обсязі. Для оформлення декларації з лікарем приходив батько дитини. Відповідно до повідомлення Чернігівського ДНЗ №71 мати дитини, ОСОБА_2 , з жовтня 2017 року у закладі не з`являлась, не цікавилась розвитком дитини, не відвідувала батьківські збори. Вихованням дитини займається батько, ОСОБА_1 та бабуся (а.с.59).

Згідно Акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 від 28 вересня 2018 року, квартира АДРЕСА_1 , обладнана меблями та побутовими пристроями. У кімнаті де проживає дитина є ліжко, стіл для занять, шафа для одягу, ноутбук. Санітарний стан приміщення добрий. В квартирі без реєстрації проживають ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , 1989 року народження, та ОСОБА_4 , 1967 року народження, (а.с.60).

Згідно Акту обстеження умов проживання ОСОБА_2 від 28 вересня 2018 року, квартира АДРЕСА_2 обладнана меблями та побутовими пристроями. У кімнатах є ліжка, стіл для занять, шафа для одягу, комп`ютер. Санітарний стан приміщення задовільний. В квартирі зареєстровані і мають постійне місце проживання ОСОБА_2 , 1995 року народження, та ОСОБА_13 , 1967 року народження (а.с.61).

Згідно Акту обстеження умов проживання ОСОБА_2 від 12 грудня 2018 року по квартирі АДРЕСА_3 , квартира обладнана меблями та побутовими пристроями. У кімнаті є окреме ліжко для дитини, диван, стіл для занять, шафа для одягу, телевізор. Санітарний стан приміщення добрий. В квартирі винаймають житло ОСОБА_2 , 1995 року народження, та ОСОБА_13 , 1967 року народження (а.с.77).

З інформації Чернігівського ДНЗ №71 від 17 вересня 2018 року №45 вбачається, що ОСОБА_3 відвідує заклад дошкільної освіти №71 з 01 вересня 2017 року. Приводить дитину та забирає батько, який приймає активну участь в житті закладу, відвідує батьківські збори, сплачує кошти за харчування дитини. Уляна завжди охайна, доглянута, спокійна, доброзичлива, комунікабельна, із задоволенням грається з однолітками та відвідує заклад дошкільної освіти. Мати дитини, ОСОБА_2 з жовтня 2017 року в закладі не з`являлась, не цікавилась розвитком дитини, не відвідувала батьківські збори. Вихованням дитини займається батько ОСОБА_1 та бабуся (мати батька) (а.с.62).

З інформації КНП «Дитячої поліклініки №1» ЧМР від 10 вересня 2018 року №01-17/1053 вбачається, що дитина знаходиться під наглядом з грудня 2014 року. З інформації дільничного лікаря, на прийом до лікарів протягом року дитину супроводжує бабуся, рекомендації лікарів виконуються в повному обсязі. За інформацією дільничного лікаря в липні 2018 року для оформлення декларації з лікарем приходив батько дитини (а.с.63).

Також матеріали справи містять висновок старшого інспектора СЮП ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області за результатами перевірки заяви ОСОБА_1 щодо невиконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків. ОСОБА_2 пояснила, що в зв`язку з скрутним матеріальним становищем, її чоловік та його мати, змусили піти на роботу, хоча вона хотіла займатися виховання дитини. На роботі (магазин «Світ рослин» завідуючий складом Інтернет-магазину) ненормований робочий день, в зв`язку з цим вона може приходити додому пізно. В своєму поясненні ОСОБА_2 зазначила, що в неї з чоловіком виникають особисті непорозуміння, вихованням дитини вона займається, а коли запізнюється, то знає що дитина під наглядом. Також ОСОБА_2 пояснила, що ніяких ліків не приймає та спиртними напоями не зловживає (а.с.71, 72)

За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення ч.1 ст.161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Суд першої інстанції обмежився помилковим посиланням на принцип 6 Декларації прав дитини 1959 року, оскільки саме Конвенція про права дитини, у якій реалізовано принцип інтересів дитини понад усім, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, її норми є частиною національного законодавства згідно зі статтею 9 Конституції України, проте даний висновок не призвів до неправильного вирішення справи по суті, оскільки суд першої інстанції виходив саме з переважного інтересу дитини понад усім нормам.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Подаючи позов ОСОБА_1 посилався на аморальну поведінку матері дитини, вживання алкоголю, пізній прихід додому, фінансову незабезпеченість, незацікавленість матері дитиною, що полягає у тому, що вона не водить дитину у дитячий садок та до дитячої поліклініки.

Однак, належними та допустимими доказами вказані обставини позивачем не підтверджені. Так, апеляційному суду ОСОБА_2 надала копію трудової книжки з якої вбачається, що з 02 квітня 2019 року вона працює в АТ «Альфа-Банк» (а.с.135-135); довідку АТ «Альфа-Банк» про те, що ОСОБА_2 дійсно працює в товаристві на посаді спеціаліста відділу дистанційних продажів (а.с.141) та отримує заробітну плату (а.с.152).

Також ОСОБА_2 надала довідку про доходи від ФОП ОСОБА_15 , з якої вбачається, що ОСОБА_16 працювала завідувачем складу з січня 2018 року по квітень 2018 року (а.с.150); довідку про доходи від ФОП ОСОБА_8 з якої слідує, що ОСОБА_16 працювала завідувачем складу з квітня 2018 року по травень 2018 року (а.с.149); довідку про доходи від ФОП ОСОБА_11 з якої вбачається, що ОСОБА_16 працювала з травня по грудень 2018 року та отримувала заробітну плату (а.с.151);

Таким чином, апеляційним судом достовірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 постійно працювала починаючи з листопада 2018 року та працює на даний час, отримує стабільну заробітну плату.

Також відповідачем надано медичну довідку про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів (а.с.142), довідку диспансерного відділення КЛПЗ «Чернігівський обласний наркологічний диспансер» про те, що ОСОБА_2 на обілку не перебуває та за допомогою не зверталась (а.с.153), довідку Чернігвської обласної психоневрологічної лікарні в тому, що ОСОБА_2 в даний час під наглядом лікаря-психіатра не перебуває (а.с.154).

Тобто, даними матеріалами спростовуються посилання ОСОБА_1 , що мати дитини веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем.

Рішенням Виконавчого комітету Новозаводської районної у м.Чернігові ради від 28 січня 2019 року дозволено ОСОБА_2 забирати для спілкування малолітню доньку ОСОБА_3 кожного понеділка та п`ятницю з 18.30 год. до 20.30 год. та кожної суботи з 10.00 год. до 13.00 год., за попередньою домовленістю з батьком дитини, повідомлення батьку дитини про місце перебування, за умови задовільного сану здоров`я дитини, обов`язкового повернення дитини батьку в обумовлений час та дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, встановлених для дітей даного віку (а.с.137).

Крім того, з повідомлення Управління патрульної поліції в Чернігівській області від 08 травня 2019 року вбачається, що 28 квітня 2018 року на лінію 102 надійшло повідомлення ОСОБА_2 , що у неї за адресою АДРЕСА_1 стався конфлікт. На дане звернення було направлено екіпаж патрульної поліції, котрий за результатами перевірки зазначив, що прибувши за вказаною адресою заявниця повідомила поліцію, що конфлікт був з чоловіком, в ситуації розібрались самостійно.

Повторний виклик на лінію 102 за даною адресою надійшов 08 лютого 2019 року від ОСОБА_2 оскільки вона не могла забрати власну дитину у колишнього чоловіка ОСОБА_1

Також повідомлено, що 08 травня 2018 року надходило повідомлення на лінію 102 від ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 про те, що у нього з матір`ю виник конфлікт.

Таким чином, встановлено, що підтвердились пояснення ОСОБА_2 про те, що за взаємною згодою сторін 03 травня 2019 року вона залишила дитину у батька, проте в подальшому не мала змоги її забрати, адже саме 08 травня 2018 року, коли ОСОБА_2 уклала перший договір оренди житла, у позивача з матір`ю виник конфлікт, зафіксований патрульною поліцією.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не надано належної оцінки листу дитячої поліклініки, який підтверджує, що протягом року дитину на прийом до лікаря супроводжує бабуся, а декларацію з лікарем заключав батько дитини, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки дана довідка також не підтверджує, що саме позивач займається доглядом за дитиною.

Доводи про не взяття до уваги інформацію ДНЗ №71 також не приймаються судом до уваги, оскільки вбачається, що між сторонами виник спір щодо місця проживання дитини, батько не віддавав ОСОБА_3 матері, про що й сам не заперечує, а посилання, що він жодним чином не обмежує відповідача у спілкуванні з дитиною, спростовуються матеріалами справи, зокрема зверненнями до патрульної поліції.

Доводи апеляційної скарги, що судом не взято до уваги висновок Служби у справах дітей Новозаводської районної у м.Чернігові ради, згідно якої доцільним визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 , не впливають на правильність висновку суду про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки не є обов`язковим для вирішення справи та крім того встановлено наявність однакових належних матеріально-побутових умов як у матері, так і у батька для проживання дитини, крім того, висновок, на думку суду є зовсім необґрунтованим.

Вирішуючи питання про місце проживання дитини, суд розуміє, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд враховує, що при вирішенні спору слід надати першочергове значення саме найкращими інтересами дитини, маленької дівчинки, зростання й усвідомлення та становлення якої найкращим чином здійснюватиметься при постійному спілкуванні при проживанні з матір`ю. Крім того. таке вирішення спору ніяким чином не обмежує права дитини на спілкування з батьком і відповідно, права батька на спілкування з донькою та участь у її вихованні і утриманні.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування вірного по суті рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи. Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, та дійшов правильного висновку про відмову у позові.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому, відповідно до положень ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 14 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 травня 2019 року.

Головуючий: Судді: