РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2019 року Провадження №2/425/161/19

Справа №425/39/19

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря Чикунової Ю.С.,

за участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів Шурхна К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в свої інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 , де зареєстровані її онука та правнуки, які з 2017 року в ній не проживають, добровільно не бажають знятися з реєстраційного обліку, комунальні послуги не сплачують, чим перешкоджають їй як власнику будинку здійснювати право користування та розпорядження своїм майном.

На підставі викладеного, просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, раніше ним було надано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого відповідачі є родичами позивача та на теперішній час проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник третьої особи до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечувала.

Суд, заслухавши думку учасників справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту (а.с.5).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (онука), ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 (правнук), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (правнук), зареєстровані за адресою:

АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 28.12.2018 року, виданою Центром надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради 28.12.2018 року за № 26044 та відомостями загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області від 11.01.2019 року №№ 59-61 (а.с.7, 16, 17, 18).

Відповідно до договору обміну житлового будинку на квартиру від

14.06.2002 року, зареєстрованому в реєстрі за № 4406, будинок

АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.6).

Актом щодо встановлення фактичного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в даному будинку не проживають з 2017 року (а.с.8).

Відповідно до акту щодо встановлення фактичного місця проживання від 24.01.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що за вказаною адресою проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.35).

Після встановлення зазначених обставин суд приходить до наступного висновку.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась

17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316, 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин.

У зв`язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинку, в якому зареєстровані її онука та правнуки, які проживають за вказаною адресою, що також підтверджується актом щодо встановлення фактичного місця проживання.

Після встановлення зазначених обставин, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , а тому у задоволенні позовних вимог відмовляє.

Керуючись ст. ст. 12-13, 76-81, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в свої інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду складено 23 травня 2019 року

Суддя Є.О. Романовський