Справа № 444/734/19
Провадження № 2/444/812/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г. І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частки в майні колишнього колгоспного типу двору в порядку спадкування та визнання права власності на частину майна колишнього колгоспного типу двору як члена двору,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора про визнання за нею, ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа якого 52,4 м2, житлова 34,2 м2 , допоміжна 18,2 м2, з яких: 1/3 частини будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/3 частини будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та 1/3 частини будинку як за членом колишнього колгоспного типу двору.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона проживає в АДРЕСА_1 в будинку, який станом на 30.06.1990 року відносився до колгоспного типу двору, головою якого був її батько ОСОБА_2 , членами двору вона та її мати, ОСОБА_3 , що стверджено випискою з погосподарської книги Крехівської сільської ради. Право власності зареєстровано на ім`я голови двору ОСОБА_2

Зазначає, що відповідно до технічного паспорта, виготовленого Червоноградським МБТІ , загальна площа будинку становить 52,4 кв.м, житлова 34,2 кв.м, допоміжна 18,2 кв.м.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Отже вказу, що всі члени двору мали право на рівні частки двору, тобто по 1/3 частині кожний.

Позивач стверджує, що її батько, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджено свідоцтвом про смерть, виданим Крехівською сільською радою. Ще до його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла і мати ОСОБА_3

При житті батько склав заповіт, яким все належне йому майно заповів їй. Заповіт посвідчено в Крехівській сільській раді і такий не змінено і не скасовано.

Вказує, що після смерті матері вона звернулася про спадкування земельної ділянки, площею 0,1200 га та грошового вкладу і їй Жовківською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину 17.09.2013 року (спадкова справа 301/2013).

Після смерті батька вона звернулася про спадкування до Жовківської державної нотаріальної контори, де відкрито спадкову справу №11/2019, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав, що частка членів двору не визначена і не зареєстрована та роз`яснено, що слід звертатися до суду про визнання права на спадкове майно.

Крім того зазначає, що вона як член двору має також право на належну їй частку в майні двору, яка відповідно становить 1/3, однак таку вона не може зареєструвати, оскільки з 01.01.2013 року змінено порядок реєстрації прав на нерухоме майно і відповідно до ст. 27 Закону України «Про порядок реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація може бути проведена не інакше як за рішенням суду.

Звертає увагу, що те, що вона є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стверджується свідоцтвом про її народження. Дошлюбне прізвище змінено у зв`язку з одруженням, що стверджено свідоцтвом про шлюб. Після смерті батьків вона спадщину прийняла, оскільки проживала з ними на день смерті.

А тому просить захистити її право власності та задовольнити позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.

Представник відповідача, Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Однак з Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області на адресу суду надійшло клопотання, у якому просять вирішити позовну заяву по суті без представника Крехівської сільської ради.

Представник третьої особи Жовківської державної нотаріальної контори в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала клопотання про розгляд справи без її участі, при вирішенні питання по суті покладається на думку суду.

Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, які не з`явилися, зважаючи на те, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, крім того подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Суд вважає, що наданих доказів достатньо для ухвалення правильного та законного рішення по справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється .

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку .

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як від відповідача Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області на адресу суду надійшов лист, з якого вбачається, що вони просять справу розглядати по суті без участі їх представника, заперечень проти задоволення позовних вимог не надходило, фактично позовні вимоги відповідачем визнано, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З виписок з погосподарської книги № 7 , 13 Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області за вихідним номером 142 від 12.02.2019 року та вихідним номером 236 від 04.03.2019 року відповідно вбачається, що домогосподарство АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 року, 15.04.1991 року відносилося до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_2 , 1936 року народження, членами двору: ОСОБА_3 , 1940 року народженна, дружина, ОСОБА_7 , 1970 року народження, дочка.

Згідно ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Виходячи з даних, так як будинок станом на 30.06.1990 року належав до колгоспного типу двору, а станом на 15.04.1991 року головою колгоспного типу двору був ОСОБА_2 , його членами ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , то відповідно їм кожному належало по 1/3 частині даного колгоспного типу двору.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке видано Виконавчим комітетом Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області 15.01.2013 року вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що цього ж дня складено відповідний актовий запис № 03.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , яке видано Виконавчим комітетом Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області 19.12.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 19.12.2016 року складено відповідний актовий запис № 25.

Копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 9 від 16.01.2019 року стверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Крехівської селищної ради Жовківського району Львівської області 29.05.1959 року, актовий запис № 13.

З копії довідки № 357, яка видана виконкомом Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області вбачається, що від імені громадянки ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виконкомі Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області жодний заповіт не посвідчувався.

Наведене та, що заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувався і в нотаріуса, підтверджується копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 34169302 від 04.06.2013 року.

А тому суд приходить до висновку, що спадкування після смерті ОСОБА_3 відбувається по закону, так як заповіт від її імені не посвідчувався.

В той же час, ще протягом життя, а саме 12.03.2015 року, ОСОБА_2 склав заповіт, із змісту якого вбачається, що він на випадок своєї смерті він зробив таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право заповів своїй дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Даний заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області Заверухою Г. В. та зареєстровано в реєстрі за № 8. По даних, які є у виконавчому комітеті Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області заповіт заповідачем не змінено і не скасовано.

Чинність даного заповіту підтверджується копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54771315 від 17.01.2019 року.

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 29.08.1992 року, вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_1 уклали шлюб 29.08.1992 року у с. Крехів, Жовківського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу цього ж дня зроблено запис за № 12. Після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєні прізвища ОСОБА_1 .

Тобто дошлюбним прізвище ОСОБА_1 було

ОСОБА_1. З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 23.02.2012 року вбачається, що ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 та її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Наведеним підтврджується, що позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

А тому ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері, ОСОБА_3 .

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Так як ОСОБА_2 складено заповіт в користь своєї дочки, ОСОБА_1 , який є чинним, а тому остання є спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

З копії довідки № 355, яка видана виконкомом Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_3 до дня своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Ч. 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 04.06.2013 року звернулася із заявою у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця.

Наведеним підтверджується, що позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину в розумінні ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Крім того суд враховує, що позивач ОСОБА_1 не заявляла про відмову від прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця.

Внаслідок подання позивачем заяви було зареєстровано спадкову справу № 301/2013, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 34169426 від 04.06.2013 року.

Суд враховує, що позивачу ОСОБА_1 вже видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, ОСОБА_3 , а саме на спадщину, яка склається із змельної ділянки, площею 0,1200 га, що знаходиться в АДРЕСА_4 , наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруди та земельної ділянки, площею 1,5126 га, що знаходиться за адресою: Крехівська сільська рада, за межами населеного пункту, Жовківського району Львівської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Право власності позивача на дані земельні ділянку підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 9529229 від 17.09.2013 року та копією витягу за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об`єкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 26733115 від 17.09.2013 року

Суд бере до уваги, що спадкоємець за законом, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв всю спадщину.

А тому позивач ОСОБА_1 є такою, що прийняла всю спадщину ОСОБА_3 , в тому числі і право власності на 1/3 частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Із копії довідки, яка видана виконкомом Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області № 41 від 15.01.2019 року, вбачається про те, що громадянка ОСОБА_1 проживала разом із своїм батьком, ОСОБА_2 , до дня його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , по АДРЕСА_1 і вели спільно господарство.

А тому позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2 , оскільки проживала з ним на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті та не заявила про відмову від спадщини протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця.

Внаслідок подання позивачем 17.01.2019 року заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , було зареєстровано спадкову справу № 11/2019, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 54771585 від 17.01.2019 року.

Суд враховує, що з довідки № 671, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації" 11.02.2019 року вбачається, що в КП ЛОР "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації" станом на 31.12.2012 року житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Крехівської сільської ради 29.01.1990 року, згідно рішення Нестерівського райвиконкому № 19 від 26.01.1990 року і записано в реєстрову книгу за № 36 від 29.01.1990 року.

Однак, суд бере до уваги, що позивачу ОСОБА_1 постановою Жовківської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Львівській області № 291/01-16 від 26.02.2019 року «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_14 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 з підстав недотримання п. 2 ст. 49 Закону України "Про нотаріат", а саме у зв`язку із тим, що заявником не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації. Зазначено, що оскільки частка померлого не визначена в майні двору, слід звертатися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Як встановлено під час розгляду справи, будинок за адресою: АДРЕСА_1 належав до колгоспного типу двору, головою якого був ОСОБА_14 , крім нього членами двору були ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 .

Кожен із членів двору мав рівну частину в такому, тобто 1/3.

Правовстановлюючих документів на частки кожного із членів двору в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 немає.

Суд враховує, що на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 заборон і арештів немає.

З копії технічого паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», вбачається, що загальна площа будинку АДРЕСА_1 становить 52,4 м2, житлова 34,2 м2 , допоміжна 18,2 м2.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Отже, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняла після її смерті спадщину, оскільки звернулася із заявою у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області про прийняття спадщини після смерті її смерті в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця.

Крім того позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька, ОСОБА_14 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла після його смерті спадщину, оскільки проживала з ним на день його смерті.

В той же час позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на частки житлового будинку, які належали її матері та батькові як членам колгоспного двору через неподання правовстановлюючих документів на майно померлих.

В той же час належність даних часток в колишньому колгоспному типі двору, до якого належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі по 1/3, ОСОБА_14 , ОСОБА_3 та позивачу ОСОБА_7 підтверджується випискою з погосподарської книги.

Слід зазначити, що діючою на час будівництва будинку постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, було передбачено порядок реєстрації будинків в сільських населених пунктах.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності у громадян. Отже право власності на двір АДРЕСА_2 було зареєстровано згідно вимог діючого на той час законодавства.

А тому суд вважає, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку і в суду є всі підстави для визнання за ОСОБА_16 права власності на 1/3 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: с АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та 1/3 частину даного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, ОСОБА_14 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того судом береться до уваги, що позивач ОСОБА_1 також була членами колгоспного типу двору АДРЕСА_1 та до 15.04.1991 року не втратила права на частку в майні, а тому з врахуванням рівності часток членів колгоспного типу двору та наведених обставин справи за нею слід визнати право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 як членом колишнього колгоспного типу двору.

Тобто за позивачем в супупності підлягає визнанню право власності на весь житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа якого 52,4 м2, житлова 34,2 м2 , допоміжна 18,2 м2, з яких: 1/3 частини будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/3 частини будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та 1/3 частини будинку як за членом колишнього колгоспного типу двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Зеліско Р. Й.