Ухвала

30 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 520/6128/16-ц

провадження № 61-10366ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору підряду та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 червня 2017 року позов у цій справі залишено без задоволення.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2018 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 червня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про розірвання договору підряду від 14 березня 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , та в частині стягнення з відповідача збитків за неякісний матеріал у сумі 291 550 грн, стягнення з відповідача додаткових витрат у розмірі 50 200 грн скасовано і в цій частині ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги про розірвання договору підряду задоволено. Розірвано договір підряду від 14 березня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про стягнення з ФОП ОСОБА_3 збитків за неякісний матеріал у сумі 291 550 грн та додаткових витрат у розмірі 50 200 грн відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

20 травня 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся з касаційною скаргою разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження зазначеного судового рішення.

Посилався на те, що указаний строк пропущений з поважних причин, оскільки заявник участі у судовому засіданні, в якому відбулось оголошення вступної та резолютивної частини постанови Апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2018 року, не брав, копію рішення суду апеляційної інстанції не отримував. У зв`язку з тимчасовим перебуванням за межами України про наявність оскаржуваної постанови дізнався шляхом моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень вже після повернення в Україну. 26 квітня 2019 року, за дорученням заявника, представник ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про видачу копії постанови суду апеляційної інстанції та 15 травня 2019 року отримав повний текст постанови Апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2018 року, про що є відмітка у матеріалах справи.

Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху із зазначенням, що наведені в клопотанні підстави поновлення процесуального строку не можна вважати поважними, оскільки заявник факт перебування за межами території України не підтвердив належними доказами, а також не надав доказів на підтвердження факту невиконання апеляційним судом положень статті 272 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) щодо направлення сторонам у справі копії судового рішення. Відповідно до оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції заявник подав апеляційну скаргу і зобов`язаний слідкувати за рухом справи. Позивач скористався своїм правом участі у розгляді справи через представника, який діє в його інтересах та від його імені. Постанова Апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2018 року оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 06 грудня 2018 року. Процесуальний обов`язок подати касаційну скаргу у передбачений статтею 390 ЦПК України строк покладено саме на заявника.

Особі, яка подала касаційну скаргу, запропоновано навести поважні причини для поновлення строку на касаційне оскарження, підтвердивши їх належними доказами.

У липні 2019 року до Верховного Суду від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . надійшло додаткове обґрунтування щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому він повторив, що строк на касаційне оскарження пропущений у зв`язку з тим, що копію постанови суду апеляційної інстанції позивач не отримував, а також вдався до власного тлумачення норм процесуального законодавства, практики його застосування, навів приклади з практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

При цьому ОСОБА_2 стверджував, що копії ухвали про залишення касаційної скарги не отримував.

У зв`язку з поверненням до суду копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху через закінченням терміну зберігання на пошті, заявнику та його представнику судом повторно надіслано копії ухвали для виконання, яку ОСОБА_2 відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримав 31 серпня 2017 року.

Надалі ні позивач, ні його представник на виконання ухвали суду не навели інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та доказів, на їх підтвердження.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Оскільки повний текст постанови Апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2018 року складено 04 грудня 2018 року, то останнім днем тридцятиденного строку для подання касаційної скарги було 03 січня 2019 року.

Заявник звернувся із касаційною скаргою 20 травня 2019 року.

Разом з тим, зазначені заявником як у первинній заяві про поновлення строку на касаційне оскарження, так і у додатковому обґрунтуванні причини пропуску строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, виходячи з такого.

Справа в суді апеляційної інстанції переглядалась за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , повний текст постанови суду апеляційної інстанції виготовлено 04 грудня 2018 року та надіслано судом на адресу позивача, зазначену в апеляційній скарзі. Про це свідчить наявність у справі копії супровідного листа апеляційного суду, а також відомості про направлення ОСОБА_1 поштової кореспонденції за адресою: АДРЕСА_1 , яка зазначена заявником в апеляційній скарзі (трек-номер для відстеження відправлення рекомендованого листа № 443).

У зв`язку з цим доводи заявника про те, що апеляційним судом копії постанови сторонам не надсилалися не заслуговують на увагу.

Також встановлено, що електронний примірник оскаржуваного рішення внесено апеляційним судом до Єдиного державного реєстру судових рішень, де оприлюднено 06 грудня 2018 року.

Зазначення у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження про отримання копії рішення апеляційного суду на підставі заяви про видачу судового рішення від 26 квітня 2019 року не є свідченням поважності причин пропущення строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення.

Встановлено, що ні позивач, ні його представник, які були обізнані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, упродовж п`яти місяців після ухвалення рішення не вживали заходів щодо його оскарження, до прискорення процедури касаційного оскарження.

Апеляційним судом Одеської області виконано положення статті 272 ЦПК України щодо направлення сторонам у справі копії судового рішення, а обов`язок слідкувати за рухом справи в суді апеляційної інстанції покладено на заявника.

Станом на 30 вересня 2019 року заявник вказані в ухвалі Верховного Суду від 05 червня 2019 року недоліки не усунув, що перешкоджає суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі «Устименко проти України» ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» від 03 грудня 2003 року). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року)».

ЄСПЛ виходить з того, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

При цьому безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначена конвенційна норма зобов`язує щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи.

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34).

Заявник та його представник у встановлений в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху строк, який був реальним та достатнім, не скористалися можливістю зазначення інших підстав для поновлення строку з наведенням відповідних доказів, тривалий час не отримували поштову кореспонденцію з ухвалою про залишення касаційної скарги без руху.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку про те, що наведені заявником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження є неповажними.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору підряду та стягнення коштів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Яремко