ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/1028/19
Провадження № 2/636/1044/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року Чугуївський міський суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Гуменного З.І.,

секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Алексюк Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Чугуївської міської ради Харківської області, про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначення її опікуном малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1100 грн. щомісячно з моменту подання заяви до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією грошової суми аліментів відповідно до закону.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_5 є батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , мати якого ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 є рідною бабусею малолітнього ОСОБА_4 , який на даний час проживає разом нею та повністю перебуває на її утриманні, вихованні та медичному забезпеченні. Батько ОСОБА_3 не проявляє уваги до свого сина, не займається його вихованням, відмовляється від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує його матеріально та жодним іншим способом не проявляє батьківського піклування про свого сина.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти позбавлення його батьківських прав заперечував в повному обсязі, просив відмовити в задоволені позову.

Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вважала за доцільне позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його сина.

Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_3 є батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 20.08.2013 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції в Харківській області (а. с. 11). Мати неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 24.01.2018 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах ГТУЮ в Харківській області (а. с. 12).

Згідно довідок, виданих Чугуївським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) № 4 Чугуївської міської ради Харківської області № 5 від 09.02.2018 та Чугуївським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) № 3 Чугуївської міської ради Харківської області № 01-16/17 від 07.03.2018, за час перебування ОСОБА_4 в закладах батько ОСОБА_3 не цікавився вихованням дитини та не відвідував хлопчика в дитячому садку протягом всього періоду навчання дитини в дошкільному закладі (а.с. 16).

Відповідно з довідкою Чугуївського навчально-виховного комплексу «ЗОШ І-ІІІ ступенів - гімназія № 5 Чугуївської міської ради Харківської області» ОСОБА_6 . виховувала свого сина ОСОБА_4 сама. Батько ОСОБА_3 не брав участі у вихованні дитини, тому що з родиною не проживав 4 роки, знаходився в Сумській області, до дитини жодного разу не приїздив, сину матеріально не допомагав (а.с. 18).

Тобто, дитина проживала разом з матір`ю, яка піклувалася про нього, і навіть після смерті матері, коли дитина залишилася проживати з бабусею, батько не цікавився його життям, вихованням та станом здоров`я.

Згідно висновку комісії питань захисту прав дитини Чугуївської міської ради Харківської області визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 у зв`язку із тим, що він ухиляється від своїх батьківських обов`язків, не приймає жодної участі у житті дитини, не цікавиться її успіхами (а.с. 19).

Відповідно до довідки виданої Головою вуличного комітету від 20.02.2019 малолітній ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним проживають ОСОБА_7 (дідусь) та ОСОБА_1 (бабуся) (а.с. 15).

Згідно довідки про ступінь участі батьків у вихованні дітей малолітній ОСОБА_4 , знаходиться на утриманні дідуся ОСОБА_7 та бабусі ОСОБА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Конвенція про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, визнаючи, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, забезпечує те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, крім того зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частина 4 ст. 155 СК України передбачає покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до діючого СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. Стаття 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, якими можуть бути: ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва (п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України)

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Таким чином, оскільки відповідач не переймається станом здоров`я свого неповнолітнього сина, ухиляється від виконання своїх обов`язків, передбачених законом, по його вихованню та матеріальному утриманню, суд приходить до висновку щодо необхідності позбавлення його батьківських прав і не бачить підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки в даному конкретному випадку виявив та оцінив позитивний результат у майбутній долі неповнолітнього ОСОБА_4 і вважає, що таким чином та в такий спосіб будуть захищені його права та інтереси.

Надані докази є підтвердженням того, що позбавлення батька батьківських прав є доцільним, оскільки відповідач допустив свідоме нехтування своїми обов`язками щодо виховання і утримання дитини, ухилення від виконання своїх обов`язків.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_4

Відповідно до ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Відповідно до ст. 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа; при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Відповідно до ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника; фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Враховуючи можливість ОСОБА_1 виконувати обов`язки опікуна неповнолітнього ОСОБА_4 , суд вважає за можливе призначити опікуном ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В ст. 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Оскільки позовною вимогою є позбавлення відповідача батьківських прав, а відповідно до СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з метою повного захисту прав, свобод та інтересів дитини і стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стаття 183 СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» - він не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи, а у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - 70%.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню, у розмірі 1100 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

З урахуванням встановлених обставин справи, досліджених у судовому засіданні доказів, вбачається, що відповідач безвідповідально ставиться до виховання своєї дитини, ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, тому доцільно позбавити його батьківських прав та стягнути при цьому аліменти на утримання дитини, оскільки особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу його право на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дитиною у відповідності зі ст. 168 СК України, якщо це не причинить шкоди їх життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи, що в свою чергу, на думку суду, буде стимулювати відповідача до виправлення й дасть можливість в майбутньому, при наявності її бажання, звернутись до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

На підставі вищевикладеного, перевіривши матеріали цивільної справи та надані докази, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, враховуючи, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, та те, що позов підлягає повному задоволенню, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір за одну позовну вимогу на користь держави, оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору при пред`явлені позову, а другу позовну вимогу - на користь позивача, якою сплачений судовий збір при пред`явленні позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 76-80, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280-282, ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Чугуївської міської ради Харківської області, про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини, призначення опікуна та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Голубівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Голубівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1100 (одна тисяча сто) грн. щомісяця, починаючи з 19 березня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Голубівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, судовий збір в дохід держави у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Голубівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, судовий збір на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя -