Провадження №2/200/4010/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року м.Дніпро

Суддя Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська ОСОБА_1, розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних», -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.05.2016 року стягнуто на його користь з ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 2167591,65 грн., яка складається з: 968944,28 грн. основна сума заборгованості; 659413,03 грн. 36% річних; 539234,27 грн. інфляційне збільшення боргу. ОСОБА_3 не виконує рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.05.2016 року, яке набрало законної сили. На підставі ст.625 ЦК України позивачем нараховано 3% річних в розмірі 154 002,23 грн., інфляційні збитки з 31.05.2016 по 12.10.2018 р.в розмірі 574 628,55., та 36% річних на суму боргу за договором позики від 29.05.2014 р. за період з 31.05.2016 по 12.10.2018 р. в розмірі 826 093,85 грн., а всього 1 554 724,60 грн..

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідачеві було запропоновано надати відзив на позов, але від нього відзиву на позов не надано.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

29.05.2014 року між сторонами було укладено договір позики, у відповідності до умов якого відповідач зобовязався повернути суму коштів позивачеві в розмірі 44 000 доларів США у строк до 31 серпня 2014 р. зі сплатою 36% річних за користування отриманими у борг коштами.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.05.2016 року в справі «200/15256/15-ц позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, відсотків за користування коштами та інфляційних втрат задоволено, стягнуто на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 2167591,65 грн., яка складається з: 968944,28 грн. основна сума заборгованості; 659413,03 грн. 36% річних; 539234,27 грн. інфляційне збільшення боргу, також стягнуто витрати на правову допомогу у розмірі 3 900 грн. та судовий збір у розмірі 3 654 грн.. Рішення набрало законної сили.

Відповідачем рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.05.2016 року не виконано.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно із умовами договору та вимогами діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України: «Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.»

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% від простроченої суми.

З урахуванням викладеного, положення ст.625 ЦК України регулюють зобов'язальні правовідносини, тобто поширюються на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

Положення статті 625 ЦК України застосовується лише до договірних правовідносин, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові № 6-2491цс15 від 2 березня 2016 року, в постанові №3-133гс17 від 18.10.2017 року.

Відповідно до розрахунку позивача, розмір 3% річних за період з 31.05.2016 по 12.10.2018 рік становить 154 002,23 грн., розмір інфляційних збитків за період з 31.05.2016 по 12.10.2018 року становить 574 628,55 грн. та 36% річних на суму боргу за договором позики від 29.05.2014 р. за період з 31.05.2016 по 12.10.2018 р. становить 826 093,85 грн., а всього 1 554 724,60 грн..

Відповідачем не спростовано та не заперечено розрахунку позивача.

Отже, враховуючи що відповідачем не виконується грошове зобовязання за договором від 29.05.2014 року та рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.05.2016 року, чим порушуються права позивача, нарахування 3% річних, інфляційних втрат та 36 % річних на суму боргу за договором позики від 29.05.2016 р.здійснено позивачем правомірно, у відповідності до ст.625 ЦК України, сторони перебувають у договірних відносинах, позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід віднести за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.625, 509, 526 ЦК України, ст. 2, 5, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (іпн.: НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 49000 м.Дніпро, ж/М Тополя-2АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1 іпн.: НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: 49000 м.Дніпро, вул.Сєдньова, 10) три відсотки річних за період з 31.05.2016 по 12.10.2018 р. в розмірі 154 002,23 грн., інфляційні збитки за період з 31.05.2016 по 12.10.2018 р. в розмірі 574 628,55., та 36% річних за період з 31.05.2016 по 12.10.2018 р. в розмірі 826 093,85 грн., судовий збір в розмірі 8810 грн., а всього 1 563 534,60 грн..

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: ____________________ В.І. Томаш