ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3838/19 Справа № 206/3748/18 Суддя у 1-й інстанції - Румянцев О.П. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2018 року про відмову у забезпеченні позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Собко Наталія Володимирівна, про визнання майнових прав за договором, визнання права власності, визнання договору недійсним, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання майнових прав за договором, визнання права власності, визнання договору недійсним.

22 листопада 2018 року позивач звернулась з заявою про забезпечення свого позову та просила вжити заходів забезпечення позову шляхом передання об'єкту незавершеного будівництва - станції технічного обслуговування автомобілів загальною площею 283,8 кв.м у м.Дніпро по вул.Лісопаркова,20-б на зберігання ТОВ «Сармат», з правом на укладення нею охоронного договору зазначених об'єктів нерухомого майна до закінчення розгляду та вирішення даної справи по суті із ТОВ «Сармат»; зобов'язати позивача укласти з ТОВ «Сармат» договір охорони вищезазначеного об'єкту незавершеного будівництва з правом встановлення на об'єкт сигналізації.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2018 року скасувати, зазначаючи, що ухвала суду винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було враховано важливість застосування засобу забезпечення, не було враховано його обґрунтування та не надано належної оцінки.

25 лютого 2019 року від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він, зазначаючи про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення, наголошував на тому, що задоволення заяви про забезпечення позову в обраний ОСОБА_1 спосіб грубо порушуються його права.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Колегія суддів вважає, що дана справа є малозначною, оскільки позивачем у позові не вказано його ціни, в матеріалах справи відсутня будь-яка оцінка спірного майна, а тому її розгляд здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.п.1,4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача,щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Сукупний аналіз даних положень законодавства дає підстави вважати, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову, суд повинен, крім іншого, з'ясувати відомості про особу відповідача та про належність йому майна, про накладення арешту на яке просить інша сторона.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання майнових прав за договором, визнання права власності, визнання договору недійсним, а саме просила визнати за нею майнові права на 70/100 частину незавершеної будівництвом станції технічного обслуговування автомобілів загальною площею 283,8 кв.м у м.Дніпро по вул.Лісопаркова,20-Б, визнати за нею право власності на цю частку, визнати недійсним договір купівлі-продажу незавершеної будівництвом станції технічного обслуговування автомобілів загальною площею 283,8 кв.м у м.Дніпро вул.Лісопаркова,20-Б, виданий 30 березня 2018 року приватним нотаріусом ДМНО Собко Н.В.; визнати недійсним договір купівлі-продажу незавершеної будівництвом станції технічного обслуговування автомобілів загальною площею 283,8 кв.м у м.Дніпро вул.Лісопаркова,20-Б, виданий 11 червня 2018 року приватним нотаріусом ДМНО Собко Н.В. та витребувати з чужого незаконно володіння спірний об'єкт нерухомості.

З матеріалів справи вбачається, що наразі власником спірного об'єкту нерухомості є ОСОБА_4 ( т.1 а.с.163).

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття «майно» має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві.

Колегія суддів вважає, що заява про забезпечення позову саме обраним позивачем шляхом є необґрунтованою.

Обраний вид забезпечення позову на думку колегії суддів не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Позивачем не надано жодних доказів того, що існує загроза невиконання рішення прийнятого за наслідками розгляду даної справи.

Колегією суддів не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про ефективність вжиття заходів забезпечення позову, чи про відповідність заходів, яких просить вжити позивач, дійсним обставинам справи, тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для задоволення його апеляційної скарги.

Порушень процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

З урахування наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а тому не має підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2018 року про відмову у забезпеченні позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.