Справа № 202/2682/15-ц
УХВАЛА

Іменем України

27 травня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.

з участю секретаря Репіної А.С.,

представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №202/2682/15-ц,

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2019 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №202/2682/15-ц. Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 06.08.2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення, яким визнано недійсним договір дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 від 31 жовтня 2013 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 М посвідчений державним нотаріусом Сьомої державної нотаріальної контори Куліковим С.В., відповідно до якого ОСОБА_1 подарував ОСОБА_6 . 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

З урахуванням необхідності захисту його прав, ОСОБА_1 просив ухвалити додаткове рішення у справі, яким просив скасувати рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_6 права приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , індексний номер: 7446104 від 31.10.2013 року 11:47:38 прийнятого державним нотаріусом Сьомої дніпровської державної нотаріальної контор Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Куликовим Сергієм Васильовичем на підставі договору дарування, серія та номер 1-887, виданого 31.10.2013 року Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, про що було зроблено запис про право власності 3167885.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 заяву про ухвалення додаткового рішення підтримали, зазначивши, що хоча позов і не містив такої позовної вимоги, як скасування реєстрації прав власності, однак суд має право сам застосувати такий спосіб захисту майнового права.

Інші учасники судового розгляду до судового засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату та час судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до наступних висновків.

06.08.2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення, яким визнано недійсним договір дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 від 31 жовтня 2013 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 М посвідчений державним нотаріусом Сьомої державної нотаріальної контори Куліковим С.В., відповідно до якого ОСОБА_1 подарував ОСОБА_6 . 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2016 року залишено без змін.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до змісту позовної заяви, 06.08.2016 судом ухвалено рішення стосовно всіх позовних вимог, з приводу яких сторони подавали докази і давали пояснення. Також судом при винесенні рішення не було допущено дій, які б давали право на ухвалення додаткового рішення відповідно до п. 2,3,4 ч. 1 ст. 270 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає.

Посилання заявника на можливість винесення додаткового рішення по незаявленим вимогам з метою захисту майнових прав при визнанні недійсним правочину є безпідставними.

Скасування державної реєстрації прав не є правовим наслідком недійсності правочину в розумінні ст. 216 ЦК України. Судом при винесені рішення 06.08.2016 наголошено про обов`язковість виконання рішення шляхом реєстрації в державному реєстрі запису на підставі рішення, що набрало законної сили.

Таким чином винесення в даному випадку додаткового рішення є необґрунтованим, а порушення права заявника, зокрема, можлива бездіяльність державного реєстратора, може бути захищено засобами, передбаченими в тому числі й ст. 16 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.270, 353-356 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в прийнятті додаткового рішення в цивільній справі №202/2682/15-ц за заявою ОСОБА_1

Повний текст рішення складено 31 травня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М.Мачуський