ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9111/17 Номер провадження 22-ц/814/505/19Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Кривчун Т.О., Бондаревської С.М.

секретар Григоришина М.В.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави, ухвалене 28 листопада 2018 року в приміщенні суду в м. Полтава у складі судді Блажко І.О.

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Четверта Полтавська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 , посвідчений 24 грудня 2001 року державним нотаріусом Четвертої полтавської державної нотаріальної контори Шимкою О.М.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3

Вказував, що за життя 24 грудня 2001 року його батьком було складено заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Четвертої полтавської державної нотаріальної контори Шимкою О.М. Відповідно до вказаного заповіту, ОСОБА_3 заповів ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Вважає, що заповіт не відповідає чинному законодавству і має бути визнаний недійсним, оскільки померлий батько приймав психотропні речовини та перебував на обліку у Полтавському психоневрологічному диспансері, що свідчить про те, що він не міг здійснити усвідомлене волевиявлення.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за недоведеністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме прийняття рішення без проведення судово-психіатричної експертизи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 у віці 73 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , зареєстрованого та виданого Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с. 8).

ОСОБА_3 за життя 24 грудня 2001 року склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори Шимкою О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 2-3133, яким заповів належну йому квартиру АДРЕСА_1 заповів дочці ОСОБА_2 . Зміст ст. 535 ЦК України йому роз`яснено. Заповіт підписано заповідачем у присутності державного нотаріуса о 15 год. 55 хв. у приміщенні Четвертої полтавської державної нотаріальної контори. Особу заповідача встановлено, її дієздатність перевірено (а.с. 154).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦК УРСР, чинного на час складення заповіту, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦК УРСР, чинного на час складення заповіту, угода, укладена громадянином, хоч і дієздатним, але який в момент її укладення перебував у такому стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, може бути визнана судом недійсною за позовом цього громадянина.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР, чинного на час складення заповіту, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст. 541 ЦК УРСР, чинного на час складення заповіту, заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що підставою для визнання правочину (заповіту) недійсним за ст. 225 ЦК України (ст. 55 ч. 1 ЦК УРСР) може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину (заповіту) розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року (справа № 6-9цс12) та від 28 вересня 2016 року (справа № 6-1531цс16).

Виходячи з предмету та підстав позову встановленню підлягає можливість усвідомлювати заповідачем свої дії та/або керувати ними під час складання заповіту.

Для встановлення таких обставин необхідними є спеціальні знання, а тому ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21 травня 2018 року було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, яка не була проведена у зв`язку з відсутністю оплати з боку ОСОБА_1

Відповідно до ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Таким чином, враховуючи, що позивач не здійснив оплату за проведення експертизи, місцевий суд правомірно вирішив спір згідно наявних у матеріалах справи доказів.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 30 січня 2019 року призначено у справі посмертну судово-психіатричну експертизу, яка була проведена комісією амбулаторної судово-психіатричної експертизи КП «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева Полтавської обласної ради».

Згідно висновку експертизи ОСОБА_3 на час посвідчення заповіту 24 грудня 2001 року страждав на психічний розлад у вигляді тривожного розладу особистості, стан субкомпенсації. Вищевказаний психічний розлад не позбавляв ОСОБА_3 здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час посвідчення заповіту 24 грудня 2001 року.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що волевиявлення ОСОБА_3 на час складання заповіту не було вільним та усвідомленим. Оспорюваний заповіт повною мірою відповідає вимогам законодавства, що фактично і не спростовується позивачем.

Колегія суддів не вбачає в оспорюваному заповіті ознак недійсності.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.М. Бондаревська

Т.О. Кривчун