КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 758/2685/18

номер провадження: 22-ц/824/5223/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Воронової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва 12 грудня 2018 року у складі судді Захарчук С.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Трест Київспецбуд» про зобов`язання надати уточнюючу (пільгову) довідку,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Трест Київспецбуд» (далі - ПрАТ «Трест Київспецбуд») про зобов`язання вчинити дії.

Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що у період з 01 вересня 1984 року по 23 січня 2012 року він працював у будівельно-монтажному управлінні № 5 тресту «Київспецбуд» на посаді електрозварника ручного зварювання. 27 травня 2017 року він звернувся до ПрАТ «Трест Київспецбуд» із заявою про видачу уточнюючої (пільгової) довідки про підтвердження пільгового стажу із зазначенням повної зайнятості в шкідливих умовах праці, а також просив надати первинні документи, які підтверджують пільговий стаж. Листом ПрАТ «Трест Київспецбуд» від 04 вересня 2017 року № 286 йому повідомило про неможливість надання уточнюючої (пільгової) довідки через відсутність первинних документів, які б підтвердили правомірність видачі такої довідки. Вважав, що відповідачем не спростовано того факту, що у період з 01 вересня 1984 року по 23 січня 2012 року він працював у будівельно-монтажному управлінні № 5 тресту «Київспецбуд» на посаді електрозварника ручного зварювання. Також зазначав, що хоча у його трудовій книжці відсутні записи ПрАТ «Трест Київспецбуд» щодо атестації його робочого місця, однак це не може позбавити його пільгового пенсійного забезпечення, оскільки на керівників підприємств покладено обов`язок проведення атестації робочих місць.

З урахуванням наведеного, позивач просив зобов`язати ПрАТ «Трест Київспецбуд» видати йому уточнюючу (пільгову) довідку про підтвердження періоду роботи протягом повного робочого дня електрозварником ручного зварювання з 01 вересня 1984 року по 23 січня 2012 року, як такої, що за результатами атестації робочих місць відноситься до роботи з шкідливими та важкими умовами праці, що передбачено розділом ХХХІІІ «Загальні професії», позиція 906 «Електрозварники ручного зварювання» Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162, та розділом ХХХІІІ «Загальні професії», позиція 33, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, зазначивши зайнятість протягом повного робочого дня за вказаною професією, характер виконуваної роботи, Список № 2, підставу видачі довідки (накази, відомості нарахування заробітної плати, особова картка ф. Т-2).

Рішенням Подільського районного суду міста Києва 12 грудня 2018 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов повністю, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не навів у рішенні мотивів на спростування його доводів, викладених у позові та не дав їм належної правової оцінки. Вказує, що висновки суду першої інстанції про те, що тільки з 2011 року його було прийнято на посаду електрозварника ручного зварювання є необґрунтованими, оскільки спростовуються наказами будівельно-монтажного управління № 5 тресту «Київспецбуд» від 30 грудня 1988 року № 336-к, від 02 січня 1991 року № І - К, в яких зазначено про присвоєння позивачу кваліфікації електрозварника ручного зварювання, а також записами у його трудовій книжці: № 9 від 01 жовтня 1987 року про присвоєння йому третього розряду електрозварника ручного зварювання та № 10 від 02 січня 1989 року про присвоєння кваліфікації електрозварника ручного зварювання четвертого розряду. Також на підтвердження факту роботи на посаді електрозварника ручного зварювання позивач надав суду посвідчення № 120388 про присвоєння йому п`ятого розряду по ручному зварюванню і допуску до ручного дугового зварювання, та посвідчення зварника № 1637-КВ34, згідно з яким його допущено до ручного дугового зварювання трубопроводів внутрішніх сантехнічних систем. Крім того, у 2012 році відповідачем його було звільнено з посади електрозварника ручного зварювання.

Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до наказу фірми «Київспецбуд» №18 від 31 травня 1994 року, наказу ПАТ «Трест Київспецбуд» від 25 травня 2012 року №77 та наказів ВАТ «Трест Київспецбуд» від 24 листопада 1999 року №96, від 11 травня 2004 року №51, від 13 травня 2009 року №75, які надавалися відповідачем Державній експертизі умов праці, атестація робочого місця електрозварювальника ручного зварювання проводилась, а тому вважає, що втрата матеріалів атестації і їх відсутність у відповідача не може позбавити його права пільгового пенсійного забезпечення по Списку №2.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Трест Київспецбуд» вказує, що ОСОБА_1 працював за професією електрозварник до 2011 року, що підтверджується бухгалтерськими документами, кадровими первинними документами, трудовою книжкою позивача та виконував зварювання не тільки ручне, а й механічне, електричне, напівмеханічне. Згідно Списку №2 до пільгової відноситься лише професія електрозварника ручного зварювання і за умови роботи в закритих приміщеннях 80% робочого часу із підтвердженням показників шкідливості атестацією. Вказує, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наявність у позивача посвідчення електрозварника ручного зварювання не є підтвердженням його роботи саме за такою професією і не означає фактичне виконання таких робіт , а лише підтверджує закінчення курсу навчання за даною професією та присвоєння відповідного розряду. Зазначає, що у працівників, робоче місце яких пройшло атестацію та які працювали повний робочий день, робиться запис у трудовій книжці про те, що робоче місце атестоване та підтверджено право на пільгове забезпечення згідно Списку №2, а також надається карта умов праві, обов`язкові умови при підтвердженні атестацією шкідливості. Однак такий запис у трудовій книжці позивача під час роботи у ПрАТ «Трест Київспецбуд» відсутній та в архіві ПрАТ «Трест Київспецбуд» не має документів щодо проходження атестації робочого місця позивача. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, які викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 липня 1983 року ОСОБА_1 було зараховано на роботу слюсарем-сантехніком 4 розряду будівельно-монтажного управління №5 (далі - БМУ-5) тресту «Київспецбуд» Головкиївміськбуд», правонаступником якого є ПрАТ «Трест Київспецбуд».

01 вересня 1984 року позивачу було присвоєно 4 розряд електрозварника з переводом на електрозварювальні роботи.

01 жовтня 1987 року у зв`язку з переходом БМУ-5 на нові умови оплати праці ОСОБА_1 присвоєно 3 розряд електрозварника ручного зварювання.

02 січня 1989 року позивачу присвоєно кваліфікацію електрозварника ручного зварювання 4 розряду.

02 січня 1991 року ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію електрозварника 5 розряду.

31 січня 2011 року позивач звільнений у зв`язку з переведенням до БМУ-6 ВАТ «Трест Київспецбуд».

01 лютого 2011 року ОСОБА_1 прийнятий електрозварником ручного зварювання 5 розряду в порядку переведення до БМУ ВАТ «Трест Київспецбуд».

23 січня 2012 позивача було звільнено з роботи за власним бажанням.

27 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Трест Київспецбуд» із заявою про видачу уточнюючої (пільгової) довідки про підтвердження пільгового стажу.

Листом ПрАТ «Трест Київспецбуд» від 04 вересня 2017 року за вих. № 286 відмовлено ОСОБА_1 у видачі уточнюючої (пільгової) довідки, оскільки оригіналів документів про проведення атестації робочих місць та/або результатів атестації за роки роботи ОСОБА_1 на підприємстві немає, а також відсутні запису у трудовій книжці, що підтверджують проведення атестації робочого місця та карта умов праці, які у разі підтвердження пільгового забезпечення за результатами забезпечення, видаються працівнику.

Згідно з вимогами ст.49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Посада електрозварника ручного зварювання віднесена до робіт зі шкідливими і важкими умовами праці відповідно до Списку №2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року з подальшими змінами, який діяв в період трудових відносин ОСОБА_1 з відповідачем.

Згідно з п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок).

Відповідно до п.3 Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. Дана норма також передбачена у ст.100 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».

У п.10 Порядку встановлено, що для підтвердження стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача, посада, яку він обіймав у період роботи у відповідача з 15 липня 1983 року по 31 січня 2011 року зазначена «електрозварник», без зазначення виду зварювання. Також встановлено, що позивач працював у відповідача на посаді електрозварника ручного зварювання 5 розряду в період з 01 лютого 2011 року по 23 січня 2012 року.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки, надані підприємствами на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умов праці, а також зайнятість протягом повного робочого дня на роботах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

У довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ; підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана довідка. Право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах підтверджує підприємство, де набуто відповідний стаж.

Тобто, уточнююча довідка надається підприємством у разі відсутності в трудовій книжці особи відомостей про стаж роботи, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, яка підтверджує саме спеціальний стаж роботи та її характер, а не право особи на пільгову пенсію. Дана довідка призначена для подальшого її надання особою, що оформлює пенсію, відповідним органам Пенсійного фонду України, які в свою чергу визначають наявність підстав і права особи на пенсію на пільгових умовах.

Сам факт наявності в Списках тієї чи іншої посади, яку обіймає особа, не дає права на призначення пільгової пенсії. Підставою для визнання права на пенсію за віком на пільгових умовах є не тільки наявність професії у відповідному Списку, а й зайнятість в умовах, передбачених Списком, повний робочий день, а також підтвердження відповідних умов праці за результатами атестації робочих місць.

Зокрема, п.3 Порядку передбачено, що до пільгового стажу зараховується період роботи на відповідних посадах або за професіями, при обов`язковому підтверджені документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, та розробленими на виконання постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці: санітарно - гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища,важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівника на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, яка оформляється на кожне визначене робоче місце або групу аналогічних місць відповідно до вимог Інструкції по заповненню карти умов праці при проведенні атестації робочих місць, яка затверджена Головним державним експертом України з умов праці за №06-4148 від 20 листопада 1992 року і заступником Головного державного санітарного лікаря України від 27 листопада 1992 року; наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази наявності відповідних умов праці за час виконання роботи позивачем до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року, а також докази, що позивач працював на посаді електрозварника ручного зварювання до 01 лютого 2011 року.

Відсутність підтвердження вищевказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Суд першої інстанції правильно відхилив доводи позивача про наявність у нього посвідчення електрозварника ручного зварювання, оскільки вказане посвідчення не є підтвердження роботи позивача саме за такою професією, а лише підтверджує закінчення курсу навчання за даною професією та присвоєння відповідного розряду.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що факт роботи позивача на посаді електрозварника ручного зварювання підтверджується: наказами БМУ-5 тресту «Київспецбуд» від 30 грудня 1988 року № 336-к, від 02 січня 1991 року № І - К, в яких зазначено про присвоєння позивачу кваліфікації електрозварника ручного зварювання; записами у його трудовій книжці № 9 від 01 жовтня 1987 року про присвоєння йому третього розряду електрозварника ручного зварювання та № 10 від 02 січня 1989 року про присвоєння кваліфікації електрозварника ручного зварювання четвертого розряду; посвідченням №120388 про присвоєння йому п`ятого розряду по ручному зварюванню і допуску до ручного дугового зварювання, та посвідченням зварника № 1637-КВ34, згідно з яким позивача допущено до ручного дугового зварювання трубопроводів внутрішніх сантехнічних систем, є необґрунтованими з наведених вище підстав.

Таким чином, суд першої інстанції виконав вимоги ст.263 ЦПК України щодо законності та обгрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив і оцінив докази та встановив обставини у справі й дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові ОСОБА_1 за його недоведеністю.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до наказу фірми «Київспецбуд» №18 від 31 травня 1994 року, наказу ПАТ «Трест Київспецбуд» від 25 травня 2012 року №77 та наказів ВАТ «Трест Київспецбуд» від 24 листопада 1999 року №96, від 11 травня 2004 року №51, від 13 травня 2009 року №75, проводилась атестація робочого місця електрозварника ручного зварювання, то вони не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено, що позивач у період роботи у відповідача з 15 липня 1983 року по 31 січня 2011 року обіймав посаду електрозварника, без зазначення виду зварювання. Крім того, колегія суддів враховує, що у працівників, робоче місце яких пройшло атестацію та які працювали повний робочий день, робиться запис у трудовій книжці про те, що робоче місце атестоване та підтверджено право на пільгове забезпечення згідно Списку №2, а також надається карта умов праві. Однак такі записи у трудовій книжці позивача під час роботи у ПрАТ «Трест Київспецбуд» відсутні та позивачем не надано суду карту умов праці.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених доказах.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва 12 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді