Постанова

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 414/317/17

провадження № 61-33268св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Луганської області від 15 червня 2017 року в складі колегії суддів: Авалян Н. М., Кострицького В. В, Орлова І. В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_3 про зміну черговості одержання права на спадкування.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_4 . Зазначала, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу брату, який знаходився у тяжкому фізичному стані у зв`язку з хворобою і потребував сторонньої допомоги. З 2007 року брату встановлена інвалідність третьої групи, а наприкінці 2015 року він захворів на онкологічне захворювання. Відповідач не приймав ніякої участі у покращенні становища свого батька, не переймався його життям та здоров`ям, не надавав йому жодної допомоги. Звернувшись до нотаріальної контори, вона дізналась, що відповідачем подана заява про прийняття спадщини.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право на спадкування у першій черзі за законом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 29 березня

2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 , спадкоємицею другої черги за законом, право на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_4 , у першій черзі спадкування за законом.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу ОСОБА_4 , який через тяжку хворобу був у безпорадному стані, тому наявні підстави визнання за нею права на спадкування у першій черзі.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 15 червня 2017 року рішення Кремінського районного суду Луганської області від 29 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ОСОБА_4 хоча і хворів на онкологічне захворювання, однак вільно пересувався, міг сам себе обслуговувати, помер не у похилому віці (54 роки), судом під час розгляду справи не здобуто доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність позову з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не надав належної правової оцінки показам свідків. Хоча свідками було підтверджено ту обставину, що ОСОБА_4 останній рік свого життя сильно хворів та потребував стороннього догляду та не міг самостійно про себе подбати. Порушення апеляційним судом статті 185 ЦПК України призвело до висновків апеляційного суду, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У серпні 2017 року ОСОБА_3 подав заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення суду апеляційної інстанції є законними і обґрунтованими, а тому підстав для його скасування немає.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 є його син - ОСОБА_3

ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 20 травня 1957 року НОМЕР_1 , свідоцтвом про укладання шлюбу від 04 липня 1975 року НОМЕР_2 та свідоцтвом про народження від 01 серпня 1961 року НОМЕР_3 .

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями цієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно зі змістом указаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем. Тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами), 2) матеріальне забезпечення спадкодавця, 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири, 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3, 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову, необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, скасовуючи рішення суд першої інстанції, апеляційний суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, а судом під час розгляду справи їх не здобуто, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність позивачем позову з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України.

Отже, висновки апеляційного суду про відсутність підстав для зміни черговості одержання права на спадщину відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, наданим суду доказам дана належна правова оцінка.

Посилання касаційної скарги на те, що апеляційний суд не надав належної правової оцінки показанням свідківє безпідставним, оскільки висновки суду, викладені у судовому рішенні, відповідають дійсним обставинам справи, суд належним чином оцінив докази і до правовідносин, які виникли, вірно застосував норми матеріального права.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Луганської області від 15 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є. Червинська