Справа № 588/454/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2019 року м.Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Линник О.С., з участю секретаря судових засідань Лободи Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу суду, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із указаним позовом, який мотивував тим, що відповідач звернулася до позивача із метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 10.02.2011, згідно якої отримала кредит у розмірі 11000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду, що підписана нею заява від 10.02.2011 разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком договір.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, а саме надав позивачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість, відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору та продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 24.02.2019 має заборгованість у розмірі 127158,28 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 11189,31 грн., заборгованості за нарахованими відсотками - 115968,97 грн. за користування кредитом з 10.02.2011 по 01.10.2018.

Посилаючись на норми ст.ст.509,525,526,527,530,598,599,610,615,629,1050,1054 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 127158,28 грн., а також судові витрати, понесені ним при подачі позову в сумі 1921,00 грн.

Сторони, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, у судове засідання не викликалися.

У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідачем був наданий відзив на позов, у якому відповідач повідомила, що заявлені вимоги вона не визнає. Свої заперечення відповідач обґрунтовувала тим, що надана позивачем анкета-заява не містить відмітки, які саме послуги вона просила їй надати, не містить посилання, що відповідача ознайомили саме з Умовами та правилами надання банківських послуг, витяг яких додано до позову. За яких обставин була написана дана заява відповідач не пам`ятає. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить даних коли саме ці правила були затверджені та ким. Жодних Умов та правил надання банківських послуг відповідач не підписувала, а також не підписувала витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Розрахунки заборгованості не містять посилань на номер картки (номер рахунку). Із розрахунком заборгованості відповідач не погоджується, а також звертає увагу на те, що у розрахунку застосована змінювана відсоткова ставка, згоду на яку вона не надавала та ніяких документів про це не підписувала. Посилаючись на те, що споживач не може бути примушений під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних підставах (ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»), відповідач указала, що позов не підлягає задоволенню.

Представник позивача, у відповідності до ст.179 ЦПК України, подав до суду відповідь на указаний відзив відповідача. У своїй відповіді представник указав, що позивачем надана до суду копія заяви-анкети на двох сторінках від 10.02.2011, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем указана інформація заповнена особисто. Також із заяви-анкети убачається, що ОСОБА_1 висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що вона згодна з тим, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між нею та Банком Договір надання банківських послуг. Відповідач ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. З довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна», чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну ставку у розмірі 2,3% (27,60% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Відповідач підписанням анкети-заяви позичальника приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом із Умовами та Правилами є договором про надання банківських послуг. По виписці з карткового рахунку прослідковується, що відповідачу було встановлений кредитний ліміт, вбачається користування грошима, отримання коштів через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже, й отримала кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором, а отже, знада про умови кредитування та визнавала свої зобов`язання за договором. Тому посилання відповідача на те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування не повинно прийматися судом до уваги. Також відповідачем розрахунок не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічна експертиза по справі не призначалася. Оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком та відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже, є усі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Підвищення процентної ставки за договором відбулося тільки за витратами з певної дати, що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що є суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг. Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходило. Більше того, вже після підвищення процентної ставки відповідач активно користувалася карткою, у т.ч. неодноразово здійснювала погашення заборгованості, що є прийняттям діючих умов договору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Матеріалами справи установлено, що на підтвердження укладення кредитного договору між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (колишня назва ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_1 позивачем надано анкету-заяву, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256.

На підтвердження порушення взятих відповідачем зобов`язань за кредитним договором, позивачем надано розрахунок станом на 24.02.2019, згідно якого ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 127158,28 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 11189,31 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у період з 10.02.2011 по 01.10.2018 - 115968,97 грн. (а.с.7-9).

Як убачається із копії анкети-заяви, 10.02.2011, ОСОБА_1 подала до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» указану анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг Приватбанка. Анкета-заява містить особисті дані відповідача, вказівку про ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, до яких відбулося приєднання. Заява підписана ОСОБА_1 (а.с.10).

Суд не сприймає посилання відповідача у відзиві на позов про те, що остання не пам`тає за яких обставин була підписана нею анкета-заява.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як випливає із позову, заборгованість за кредитом у сумі 11189,31 грн. відповідачем не погашена.

Під час укладення кредитного договору сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, кінцевий термін повернення кредиту, який відповідає строку дії картки.

За ухвалою суду від 01.04.2019 (а.с.49), позивачем було надано виписку по кредитній картці ОСОБА_1 та інформацію про усі видані останній кредитні картки, термін їх дії (а.с.60-70).

На підставі виписок про рух коштів за період з 12.04.2013 по 16.04.2019 установлено, що ОСОБА_1 за указаний період було видано три кредитні картки:

-№ НОМЕР_1 , дата відкриття 22.10.2007, термін дії до 10/15;

-№ НОМЕР_2 , дата відкриття 12.04.2013, термін дії до 11/15;

- № НОМЕР_3 , дата відкриття 07.10.2013, термін дії до 07/17.

У межах строку дії кредитних карток відповідач користувалася картками, знімаючи готівку, погашаючи борг. Останнє погашення заборгованості було здійснене 23.04.2016. Після цього жодного разу кредит не погашався (а.с.60-70,95-105).

Суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 10.02.2011 у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Крім того, установлено, що строк закінчення останньої кредитної картки, виданої відповідачу, становить 31.07.2017.

Відповідно до реєстру №8889974, направлених АТ КБ «ПРИВАТБАНК» позовів до Тростянецького районного суду Сумської області вбачається що позовну заяву із вимогою до ОСОБА_1 позивач надіслав до суду 16.03.2019 (а.с.46).

Отже, з часу закінчення строку дії картки та зверненням позивача до суду із даним позовом передбачений ст.257 ЦК України трирічний строк загальної позовної давності не сплинув.

Таким чином, із урахуванням вищезазначеного підстави для застосування строку позовної давності, про застосування якого просила відповідач, відсутні.

Суд ввжає, що факт порушення відповідачем, взятих на себе зобов`язань, щодо своєчасної сплати кредиту позивачем доведено, а відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано, тому заборгованість за кредитом у сумі 11189,31 грн. підлягає до стягнення із відповідача.

Крім того, позивач, обгрунтовуючи заявлений позов, як на підставу виникнення договірних відносин посилався на ст.634 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови договору приєднання повинні бути зрозумілі, доведені до відома споживачів, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

У відзиві на позов відповідач указала, що із Умовами та правилами надання банківських послуг її не знайомили, жодних Умов та правил надання банківських послуг відповідач не підписувала, а також не підписувала витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

Із огляду на зазначене, суд вважає, що відповідач могла приєднатися лише до тих умов, із якими була ознайомлена під підпис у день укладення договору.

Проценти за користування кредитом та неустойка поділяються на ті, що встановлені законом та ті, що встановлені договором.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

В анкеті-заяві позичальника від 10.02.2011, яку підписала відповідач, процентна ставка не визначена.

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості з наданого кредиту, просив також, крім заборгованості за кредитом, стягнути у тому числі заборгованість за процентами за користування кредитом.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач крім власного розрахунку заборгованості, посилався на Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи Банку, розміщені на банківському сайті www.privatbank.ua./terms/, як невід`ємні частини укладеного між сторонами договору.

Натомість підтверджень того, що саме ці Тарифи Банку, Правила користування платіжною карткою, Умови та правила надання банківських послуг діяли на час укладання між сторонами кредитного договору підтверджень не надано. Крім того, не надано підтверджень, що саме ці Умови та правила розумів відповідач та ознайомився і погодився із ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Суд вважає, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки повністю залежить від волевиявлення і дій банку, який може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Крім того, суд зазначає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України.

За змістом вказаної норми договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим ПриватБанком у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із даним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до кредитного договору.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За вимогами ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві-анкеті домовленості сторін про нарахування відсотків за несвоєчасне погашення кредиту, надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Суд вважає, що відсутні підстави вважати, що сторонами у письмовому вигляді була обумовлена відповідальності за порушення строків виконання договірних зобов`язань.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані відповідачем, та якщо ці умови прямо не передбачені у анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем запропонованих умов та приєднання як другої сторони договору.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

З огляду на викладене підстав для стягнення процентів та пені за користування кредитом суд не вбачає.

Ураховуючи досліджені докази у справі, встановлені обставини, суд приводить до висновку про часткове задоволення заявлених позивачем вимог .

Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у сумі 11189,31 грн., тобто на 8,8%, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 169,04 грн. (1921,00 грн. х 8,8%) судового збору.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 12, 13, 141,247, 259, 264, 265, 279, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (юридична адреса: вул.Грушевського,буд.1Д, м.Київ, 01001, банківські реквізити: , МФО 305299, рахунок НОМЕР_5 ) заборгованість за кредитним договором №б/н від 10.02.2011, яка складається іззаборгованості за кредитом у сумі 11189 (одинадцять тисяч сто вісімдесят дев`ять) грн. 31 коп., а також компенсацію судового збору за подання позовної заяви у сумі 169 (сто шістдесят дев`ять) грн. 04 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складене 26.09.2019.

Суддя О.С. Линник