МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 489/2138/18
Провадження № 22-ц/812/859/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Лівшенко О.С.,

за участю представника Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області- Іванченко І.В.,

представника боржника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 березня 2019 року, постановлену під головуванням судді Рум`янцевої Н.О. в приміщенні суду, у справі за поданням заступника начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про надання дозволу на примусове проникнення до житлового приміщення, яке належить боржнику ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд стягнути з останнього на його користь заборгованість за договором позики у сумі 92646 грн., який складається з основного боргу у сумі 57904 грн. та відсотків за користування позикою у сумі 34742 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі.

В березні 2019 року заступник начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Іванченко І.В. звернувся до суду із поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житлового приміщення, яке належить боржнику ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням.

В обґрунтування подання зазначав, що в Інгульському ВДВС м. Миколаєва ГТУ юстиції у Миколаївській області на виконанні перебуває виконавче провадження № 57172836 з примусового виконання виконавчого листа № 489/2138/18, виданого 21.08.2018 року Ленінським районним суд м. Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 01.04.2017 року в розмірі 92646,00 грн.

Виконавче провадження за заявою ОСОБА_3 відкрито 11 вересня 2018р. Постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена сторонам, які її не оскаржили в установленому законом порядку.

В результаті вчинених виконавчих дій з часу відкриття виконавчого провадження рішення суду виконано не було. Боржник не має зареєстрованого місця проживання, на виклики до державного виконавця не з`являється. Офіційно не працевлаштований, пенсію не отримує, інших доходів не має.

Державним виконавцем виносилися постанови про накладення арешту на майно та на кошти боржника, про розшук транспортного засобу, який належить ОСОБА_2 , а саме ВАЗ 21104, державний номер НОМЕР_1 , проте встановити належне боржнику майно не вдалося.

Добровільно державному виконавцю не було надано можливості оглянути квартиру АДРЕСА_1 частина якої належить боржнику ОСОБА_2 , з метою перевірки майнового стану боржника та вилучення належного йому майна.

Таким чином здійснити перевірку майнового стану боржника та вилучити майно без примусового проникнення до житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1 , неможливо.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Тому заявник просив задовольнити подання та постановити ухвалу про надання дозволу на примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 березня 2019 року подання заступника начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області задоволено. Судом ухвалено дозволити примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій з виконання виконавчого провадження № 57172836.

Не погодившись з даною ухвалою суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову про відмову в задоволенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до житлового приміщення, вважаючи ухвалу суду незаконною та необґрунтованою.

Інгульський ВДВС м. Миколаїв ГТУ юстиції у Миколаївській області звернувся до суду із відзивом на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 заявив клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2018року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Представник Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області просив відмовити у задоволенні клопотання, вважаючи, що підстави, передбачені законом для цього відсутні. Питання про зупинення виконання заочного рішення за клопотанням ОСОБА_2 має вирішувати суд, який буде розглядати заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, за наявності для того підстав.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішення в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду, і передбачити усунення яких неможливо.

При цьому слід враховувати, що неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Між двома справами повинен існувати близький взаємозв`язок, який зазвичай проявляється у тому, що факти, які будуть встановлені в одній справі (яка розглядається), будуть мати преюдиційне значення у іншій справі (провадження у якій зупинене).

Як убачається з матеріалів справи, заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2018року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 01.04.2017 року у розмірі 92646 грн. 00 коп., з яких: заборгованість з повернення позики - 57904 грн., заборгованість з повернення процентів - 37742 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 704 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 серпня 2018 року внесено виправлення в рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, а саме: змінено в тексті рішення суду суму заборгованості з повернення процентів з «37742,00 грн.» на вірну «34742,00 грн.».

В травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2018 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.05.2019 року поновлено ОСОБА_2 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Прийнято дану заяву до розгляду та призначено розгляд справи за заявою про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2018 року.

Отже, на даний час відсутнє судове рішення про скасування заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2018 року.

Із аналізу тексту заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2018 року вбачається, що предметом спору у даній справі було стягнення заборгованості за договором позики від 01.04.2017 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у розмірі 92646 грн.

Предметом спору у даній справі є надання дозволу на примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням з урахуванням уже вчинених виконавчих дій та їх достатності для висновку про необхідність примусового проникнення до житла.

Зазначені обставини свідчать про те, що як підстави звернення до суду (обставини, якими позивач чи заявник обґрунтовує свої вимоги), так і предмет спору, а також склад учасників справи у кожній справі різний, а отже факти, що можуть бути встановлені у справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 не будуть мати преюдиційне значення у даній справі, оскільки встановленню у кожній справі підлягають різні обставини і суд не позбавлений можливості встановити їх у кожній справі самостійно.

У разі скасування заочного рішення за заявою ОСОБА_2 про його перегляд настають інші правові наслідки, а саме припинення виконавчого провадження взагалі. Також законом передбачено поновлення прав боржника у такому випадку.

З урахуванням викладено підстави, передбачені законом, для зупинення провадження у даній справі до розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2018року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, відсутні, а тому клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 251, 260 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі до розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2018року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складання її повного тексту до Верховного Суду.

Головуючий

Судді

Повний текст ухвали складено 16 травня 2019 року