ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2061/18 Номер провадження 22-ц/814/1468/19Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді : Одринської Т.В.

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного Банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою представника АТ КБ " ПриватБанк" - Крилової О.Л.

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2019 року

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2018 року представник АТ КБ « ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позову вказав, що 17.05.2013 року між учасниками справи був укладений кредитний договір №б/н, згідно з яким відповідачу було надано кредит в розмірі 16 000 грн., який в подальшому було збільшено.

В зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, станом на 09.09.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 75821,16 грн, з яких: заборгованість за кредитом 31958, 90 грн, прострочені платежі за нарахованими відсотками- 8246,69 грн, ; пеня за порушення строків погашення кредиту 3528,85 грн; штраф ( фіксована частина) 500 грн, штраф ( процентна складова) -3586, 72 грн, яку він прохає стягнути.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2019 року позов Акціонерного товариства Комерційного Банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ " ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 31958, 90 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ " ПриватБанк" судовий збір в сумі 742,68 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено існування між учасниками у справі кредитного зобов`язання, що не заперечувалося відповідачем, та дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частинні стягнення заборгованості за тілом кредиту. Разом з тим, відмовляючи в стягненні іншої частини заборгованості судом вказано, що з наданих Банком документів неможливо достовірно встановити, користувачем якої саме кредитної кратки є відповідач по справі, що унеможливлює визначення умов кредитування та вирішення питання про правильність та обґрунтованість нарахування процентів, пені та штрафів.

Не погодившись із вказаним рішенням представник позивача оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги Банку. В обґрунтування скарги зазначає, що судом не враховано, що відсутність підпису ОСОБА_2 на спірних ОСОБА_3 та правилах не свідчить про те, що останній з ними не ознайомлений, та не підтверджує відсутність договірних відносин між сторонами саме на цих умовах, оскільки позичальник підписуючи Анкету засвідчив свою згоду на отримання кредиту саме на таких умовах. Також, вказав, що відповідач не звертався до Банку із письмовими заявами про розірвання кредитного договору, а продовжував знімати кошти та здійснювати відповідні погашення, що вказує, що ним було погоджено зміну відсотків.

Відзив на апеляційну скаргу не поданий.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 17 травня 2013 року між учасниками по справі укладено кредитний договір б/н, шляхом звернення відповідача до банку з Анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку /а.с.8/.

Згідно зазначеної Анкети-заяви відповідач погодився з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

У пункті 2.1.1.2.3 умов та правил надання банківських послуг, зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до пункту 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до пункту 1.1.7.12 вказаних Умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий самий строк. Відповідно до пункту 2.1.1.5.5 умов надання банківських послуг позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Звертаючись з позовом до суду, Банком вказано, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, станом на 09.09.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 75821,16 грн, з яких: заборгованість за кредитом 31958, 90 грн, прострочені платежі за нарахованими відсотками- 8246,69 грн, пеня за порушення строків погашення кредиту 3528,85 грн; штраф ( фіксована частина) 500 грн, штраф ( процентна складова) -3586, 72 грн.

В свою чергу, відповідачем не оспорюється факт отримання платіжної картки на підставі підписаної ним Анкети-заяви, та факт користування кредитними коштами, які внесені на картку АТ КБ "ПриватБанк" в межах кредитного ліміту, проте заперечується розмір кредитної заборгованості, оскільки його не було ознайомлено саме на яких умовах йому надано кредитні кошти.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди

Як встановлено судом першої інстанції, у Анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відсутня позначка про видачу відповідачу саме кредитної картки «Універсальна», як відсутня і сума кредитного ліміту, яку просив заявник йому надати та на який строк. Матеріали справи не містять доказів того, що Банком був наданий кредит на умовах, передбачених вищезазначеним кредитним договором та, що саме вищезазначені умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що зазначені умови та правила надання банківських послуг мав на увазі відповідач, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, та відповідно не доведено, чи брав на себе зобов`язання відповідач з повернення відсотків, у встановленому Умовами розмірі, та сплати неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.

Саме такий висновок, висловлено Верховним Судом в постанові від 18 жовтня 2018 року у справі № 492/1149/16-ц.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Проте, які саме Умови та Правила були чинними на момент укладення договору, з якими був ознайомлений відповідач при підписанні заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

З наданих Банком документів неможливо достовірно встановити, користувачем якої саме кредитної кратки є відповідач.

Крім того, з виписки по рахунку, наданого позивачем, неможливо встановити обгрунтованість позовних вимог позивача. Банк не був позбавлений можливості довести свої вимоги належним чином, проте не надав відповідних доказів як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про

часткове задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості лише по тілу кредиту в сумі 31958, 90 грн., яка визнається відповідачем.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника АТ КБ " ПриватБанк" - Крилової О.Л. - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 травня 2019 року

головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська

судді: ______________ О.О.Панченко ______________ В.П.Пікуль