Ухвала

11 травня 2019 року

м. Київ

справа № 209/1935/18

провадження № 61-8675ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом

до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 26 951, 27 грн.

В обґрунтування свого позову зазначало, що 02 серпня 2010 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 1 800 грн у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Внаслідок неналежного виконання кредитних зобов`язань у відповідача станом на 30 квітня 2018 року утворилась заборгованість в розмірі 26 951, 27 грн, яка складається із: 1 629, 69 грн - заборгованості за кредитом; 23 262 грн - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 300 грн - пені та комісії; 500 грн - штраф (фіксована частина); 1 259, 58 грн - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 вересня 2018 року позовні вимоги

АТ КБ «ПриватБанк» було задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 серпня

2010 року в розмірі 26 951, 27 грн, з яких: 1 629, 69 грн - заборгованість за кредитом; 23 262 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 300 грн - пеня та комісія; 500 грн - штраф (фіксована частина);

1 259, 58 грн - штраф (процентна складова).

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 вересня 2018 року скасовано.

Позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 серпня 2010 року

в розмірі 1 629, 69 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У травні 2019 року до Верховного Суду надійшлакасаційна скарга

АТ КБ «ПриватБанк»,в якій заявник просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2019 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2019 року, зазначаючи, що оскаржену постанову суду апеляційної інстанції було отримано 25 березня 2019 року, що підтверджується копією супровідного листа Дніпровського апеляційного суду.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 26 951, 27 грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 192 100, 00 грн).

Заявник оскаржує судове рішення у частині відмови у задоволенні позову

на суму 25 321, 58 грн.

Отже, справа на судове рішення, у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

Заявник вказав, що у касаційній скарзі ним порушено питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа для банку має виняткове значення, тому є підстави для відкриття касаційного провадження.

Погоджуюсь із тим, що всі справи АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості з позичальників є для банку важливими, суд не може погодитись із тим, що ця справа, в якій заявлені вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 26 951, 27 грн на підставі кредитного договору

від 02 серпня 2010 року, розмір залишку неповернутого кредиту за яким складає 1 629, 69 грн, і які були частково задоволені на суму 1 629, 69 грн, має виняткове значення для АТ КБ «ПриватБанк», що є одним із найбільших банків України.

Фундаментального значення результатів розгляду цієї справи, обґрунтованими в якій визнані лише вимоги про стягнення 1 629, 69 грн,

для формування єдиної правозастосовчої практики не виявлено.

Отже, випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» подало касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2019 року задовольнити.

Поновити акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников