ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року

м. Харків

справа № 640/4057/17

провадження № 22-ц/818/159/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

відповідач: ОСОБА_3 ,

третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кірія Юлія Олегівна

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кірія Юлія Олегівна, про визнання попереднього договору купівлі-продажу удаваним, за апеляційними скаргами ОСОБА_3 в особі його представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 травня 2018 року (в складі судді Ніколаєнко І.В.), -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кірія Юлія Олегівна про визнання попереднього договору купівлі-продажу удаваним, в якому просив визнати попередній договір купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. "А-4", яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 03 грудня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 правочином удаваним, таким, що прикриває договір купівлі-продажу.

Позов мотивовано тим, що 03 грудня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено попередній договір, яким ОСОБА_3 зобов`язався передати у власність за договором купівлі-продажу ОСОБА_2 нежитлову будівлю літ. "А-4", яка розташована за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1 . За умовами вказаного договору ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_3 прийняв грошові кошти в сумі 1560000 грн., що на момент укладення договору за середнім курсом продажу долару США еквівалентно сумі 60 000 доларів США. Посилався на те, що йому відомо, що ОСОБА_3 отримав повну суму вартості нежитлової будівлі "А-4", яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з чим, ОСОБА_3 виконав всі істотні умови договору купівлі-продажу, передав об`єкт продажу, ключі, документи, письмово надав дозвіл на користування та реконструкцію будівлі, ці дії підтверджують, що воля ОСОБА_3 була направлена на передачу нежитлової будівлі у власність ОСОБА_2 , і що він вчинив всі дії щодо фактичного передання майна з усіма правами, які належать власнику, а ОСОБА_2 , в свою чергу, прийняла це майно, вступила в право володіння та користування нежитловою будівлею літ."А-4", розпочала ремонтно-будівельні роботи, завезла свої речі. Посилався на те, що перебуває з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі, у зв`язку з чим, вказана нежитлова будівля, яка придбана за спільні кошти, є спільною сумісною власністю, в якій йому належить частина.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, позов просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Пояснила, що ОСОБА_2 придбала в ОСОБА_3 вказану будівлю та розрахувалась з ним за неї у повному обсязі, що підтверджується власноруч написаною розпискою ОСОБА_3 В свою чергу, ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 ключі та документи на цю будівлю. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виконали всі умови договору купівлі-продажу. Зазначає, що вказана будівля може бути використана виключно в господарській діяльності, тому ОСОБА_2 прийняла рішення оформити перехід права власності створивши ТОВ, та передавши вказану нежитлову будівлю в статутний фонд ТОВ. 03 грудня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мали змоги оформити всі необхідні документи тому підписали попередній договір згідно п. 3 якого визначили дату остаточного переходу права власності 03 квітня 2017 року.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував, посилався на те, що позивач повинен довести, що за удаваним договором сторони свідомо, з певною метою, документально оформили попередній договір, але, насправді, між ними існують інші правовідносини. Розписка, на яку посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, не є належним доказом по справі, адже з її змісту не можливо встановити дійсне волевиявлення сторін при її складанні. Вказана розписка складена лише на підтвердження отримання грошової суми. Позивачем не доведено спрямованості волі сторін при укладення попереднього договору від 03 грудня 2016 року на встановлення інших цивільно-правових відносин. Вартість будівлі значно вища ніж та, що визначена за договором.

Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кірія Ю.О. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано попередній договір купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. «А-4», яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 03.12.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 правочином удаваним, таким, що прикриває договір купівлі-продажу.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 640,00 грн. по 320 грн. 00 коп. з кожного.

Не погодившись із зазначеним рішенням, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись на це рішення з апеляційними скаргами, в яких, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять вказане рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 зазначив, що враховуючи визначену сторонами ціну договору 3120000 гривень, що на момент укладання цього договору за середнім курсом продажу доларів США приватним особам комерційними банками міста Харкова є еквівалентом суми 120000 та той факт, що 03.12.2016 року сторони уклали попередній договір за яким ОСОБА_3 було отримано від ОСОБА_2 60000 доларів США воля сторін була спрямована саме на укладання попереднього договору, який не містить жодних ознак удаваного правочину, який прикриває договір купівлі-продажу так, як фактична реєстрація нерухомого майна не відбулась та не було проведено повну оплату покупцем вартості майна.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, ОСОБА_5 зазначав, що він не був залучений до участі у справі, однак вважає, що оскаржуваним рішенням зачіпаються його права та інтереси. Вказує, що на дату укладання попереднього договору Полтавським районним судом Полтавської області 14 червня 2017 року було прийнято рішення по справі № 545/1107/17 за моїм його позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, яким вирішено стягнути з ОСОБА_3 на його користь 798 000 000грн.

Ухвалою суду від 12 травня 2017 року по вказаній справі на нежитлову будівлі літ. «А'»-4, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 було накладено арешт в якості заходу забезпечення позову. ОСОБА_3 досі не виконав наведене рішення суду, ухиляється від повернення коштів за договором позики. Нежитлова будівля літ. «А'»-4, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 на праві власності є єдиним майном за рахунок якого він розраховував одержати повернення боргу від ОСОБА_3 Однак ОСОБА_3 свідомо намагаючись уникнути повернення боргу, намагався здійснити відчуження майна, яке було арештоване за його позовом, шляхом укладення попереднього договору купівлі-продажу з ОСОБА_2 з метою подальшого визнання за нею права власності на це майно через суд.

Вважає, що основний договір купівлі-продажу неможливо було укласти у строки встановлені п.3 попереднього договору, оскільки на спірне нежитлову будівлю вже був накладений арешт.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із доведеності заявлених позовних вимог.

Проте, повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічне положення міститься й у ч. 1 ст. 4 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до п.п.4, 5 ч. 4 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Таким чином, на суд як державний орган, покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, у зв`язку з чим він має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.

Судовим розглядом встановлено, що 03 грудня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено попередній договір, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кірія Ю.О., зареєстровано в реєстрі за № 2775, згідно умов якого ОСОБА_3 зобов`язався передати у власність за договором купівлі-продажу ОСОБА_2 нежитлову будівлю літ. «А-4», яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , державна реєстрація права власності на яку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведена державним реєстратором, приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Задоріною В.В. 25 серпня 2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, номер запису про право власності 16149937.

Абзацом 2 п. 1 договору визначено, що сума продажу будівлі літ. «А-4», яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , має складати 3 120 000грн., що на момент укладення цього договору за середнім курсом продажу доларів США приватним особам комерційними банками міста Харкова є еквівалентом суми 120 000доларів США.

Відповідно п. 2 цього договору, на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_3 отримав, грошові кошти в розмірі 1 560 000 гривень, що на момент укладення цього договору за середнім курсом продажу доларів США приватним особам комерційними банками міста Харкова є еквівалентом суми 60 000дол. США. Гроші, що вказані в цьому пункті, одержані ОСОБА_3 до підписання цього договору.

Відповідно до розписки від 03 грудня 2016 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти за продаж нежитлового приміщення літ. А-4, загальною площею 1707,4кв.м., по АДРЕСА_1 , в повному обсязі. Зазначено про те, що претензій не має.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначає, що 14 червня 2017 року Полтавським районним судом Полтавської області було прийнято рішення по справі № 545/1107/17 за його позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, яким вирішено стягнути з ОСОБА_3 на його користь 798 000 000грн. Ухвалою суду від 12 травня 2017 року по вказаній справі на спірну нежитлову будівлю було накладено арешт в якості заходу забезпечення позову.

На підставі вказаного рішення постановою приватного виконавця Родіна Г.В. від 30 жовтня 2018 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 на його користь боргу у сумі 798 000 000грн. Спірне нерухоме майно, яка належить ОСОБА_3 на праві власності є єдиним майном за рахунок якого він розраховував одержати повернення боргу від ОСОБА_3

Вказані обставини підтверджуються ксерокопією заочного рішення (вступна та резолютивна частина) від 14 червня 2017 року та ксерокопією постанови про відкриття виконавчого провадження від 30 жовтня 2018 року.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що оспорюваним рішенням суду зачіпаються права та законні інтереси ОСОБА_5 , однак, він до участі у справі не притягався і його відношення до заявлених вимог не з`ясовувалось.

З огляду на вищезазначене, а також враховуючи, що відповідно до вимог чинного законодавства у апеляційного суду відсутні повноваження про направлення справи на новий розгляд, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про залишення позову без задоволення.

Відповідно до вимог ст..141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1057,21грн. (одну тисячу п`ятдесят сім гривень 21коп.), на користь ОСОБА_5 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1057,50грн. (одну тисячу п`ятдесят сім гривень 50 коп.).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 в особі його представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 травня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кірія Юлія Олегівна, про визнання попереднього договору купівлі-продажу удаваним - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1057,21грн. (одну тисячу п`ятдесят сім гривень 21коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код № НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1057,50грн. (одну тисячу п`ятдесят сім гривень 50 коп.).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 22 травня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко