Справа № 477/1584/18
Провадження № 22-ц/812/869/19
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 травня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Локтіонової О.В.,

при секретарі судового засідання- Гавор В.Б.,

за участі представника відповідача - ОСОБА_1 ,

представника третьої особи - Янович Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 лютого 2019 року, ухваленого у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Козаченком Р.В., вступна та резолютивна частини проголошені цього ж дня, повний текст складено 14 березня 2019 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Новомиколаївський дошкільний навчальний заклад (далі-ДНЗ), про скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що з липня 2011 року працювала на посаді помічника вихователя дошкільного навчального закладу Новомиколаївської сільської ради в с. Новомиколаївка Вітовська району Миколаївської області.

03 травня ІНФОРМАЦІЯ_1 року, вийшовши на роботу після травневих свят, її запросила до себе завідуюча навчального закладу і заявила про наявність на її (позивача) сторінці в інтернет-сайті Однокласники компрометуючих еротичних фото, про що їй стало відомо після звернення батьків дітей, які відвідують дитячий садок.

Після розмови з нею вони пішли до голова сільської ради, де під його тиском вона (позивач) змушена була написати заяву про звільнення за власним бажанням.

14 травня 2018 року їй зателефонувала завідуюча дитячого садочка та повідомила про необхідність переписати заяву про звільнення, оскільки така була написана неправильно, на що останній було повідомлено про бажання працювати далі та небажання переписувати заяву про звільнення.

Розмову такого ж змісту вона мала і з головою сільської рада 15 травня 2018 року. Після чого 17 травня 2018 року направила йому листа про те, що її заява про звільнення є недійсною і вона продовжує працювати. А наступного дня особисто передала йому аналогічну заяву, але той повідомив, що вона вже звільнена 04 травня 2018 року і віддав трудову книжку.

Вважає, що розпорядження голови Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області № 12-к від 04 травня 2018 року про її звільнення з посади помічника вихователя ДНЗ є незаконним, так як стало результатом тиску на неї, а також постановлено з порушенням трудових прав та вимог ст.38 КЗпП України.; сільський голова не перевірив та не отримав доказів погіршення її стану здоров`я, не встановлено точну дату подання нею заяви про звільнення.

Крім того, вказувала, що такі дії відповідача завдали її моральної шкоди, що зумовлювались погіршенням стану здоров`я.

Також зазначала, що строк звернення до суду з даним позовом нею пропущений з поважних причин, оскільки через незаконне звільнення у неї погіршився стан здоров`я та потрібен був час на його відновлення.

Враховуючи вищевикладене позивач просила визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області № 12-к від 04 травня 2018 року про її звільнення з посади помічника вихователя Новомиколаївського ДНЗ, поновити її на цій посаді, стягнути з Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 7454 грн. та моральну шкоду у сумі 8000 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 вересня 2019 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Новомиколаївський дошкільний навчальний заклад.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 лютого 2019 року та додатковим рішенням від 10 травня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано розпорядження сільського голови Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області № 12-к від 04 травня 2018 року про звільнення ОСОБА_2 з посади помічника вихователя Новомиколаївського дошкільного навчального закладу.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні її вимог позивач подала апеляційну скаргу.

Посилаючись на те, що судом не було у повному обсязі та односторонньо з`ясовані обставини, на які посилалися сторони, не надання судом належної оцінки наданим сторонами доказам, не проведення всебічного дослідження, необґрунтованість та упередженість судового рішення, просила оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні її вимог про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення про їх задоволення, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки викладені в ній обставини не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Представник відповідача, представник третьої особи у суді апеляційної інстанції просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В силу ст.372 ЦПК України справу розглянуто за відсутності позивача, яка про дату, час та місце розгляду справи повідомлено відповідно до вимог ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, осіб, які з`явилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_2 працювала на посаді помічника вихователя Новомиколаївського ДНЗ Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області спочатку тимчасово з 25 липня по 05 вересня 2011 року, з 02 липня по 19 серпня 2012 року, з 11 березня по 21 квітня 2013 року. 02 квітня 2013 року її було переведено на постійне місце роботи (а.с.15-17).

Розпорядженням голови Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області № 12-к від 04 травня 2018 року на підставі поданої заяви, ОСОБА_2 звільнено за ст. 38 КЗпП з цієї ж дати (а.с.18,68).

Також на підтвердження звільнення ОСОБА_2 з посади помічника вихователя Новомиколаївського ДНЗ Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області в суд першої інстанції надано наказу № 5 від 03 травня 2018 року завідуючої Новомиколаївського ДНЗ (а.с.143).

Звертаючись до суду з даним позовом до Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області ОСОБА_2 вважала, що саме безпосередньо розпорядженням голови цієї ради порушені її трудові права і відбулося незаконне звільнення. Однак судом встановлено, що юридично позивача звільнено за наказом завідуючої Новомиколаївського ДНЗ від 03 травня 2018 року, де вона працювала.

Зважаючи на те, що заявлений позов стосується прав та інтересів Новомиколаївського ДНЗ як самостійної юридичної особи, який до участі в справі в якості співвідповідача залучений не був, суд не може в повній мірі вирішити подані позовні вимоги в частині поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В зв`язку з цим, з врахуванням пред`явлення вимог тільки до Новомиколаївської сільської ради як засновника ДНЗ, але не пред`явлення вимог безпосередньо до ДНЗ, де працювала позивачка, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову, оскільки його пред`явлено не до всіх належних відповідачів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Трудові відносини педагогічних працівників та інших працівників дошкільного закладу регулюються Законами України "Про дошкільну освіту" та «Про освіту», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно Закону України "Про дошкільну освіту": дошкільний навчальний заклад є юридичною особою і діє на підставі статуту. Статут дошкільного навчального закладу незалежно від підпорядкування, типу і форми власності розробляється відповідно до Конституції України, Закону України "Про освіту", цього Закону, Положення про дошкільні навчальні заклади.

Згідно ч. 3 ст. 31 Закону України «Про дошкільний заклад» керівника закладу дошкільної освіти призначає на посаду та звільняє з посади засновник (засновники) або уповноважений ним (ними) орган.

Інших працівників закладу дошкільної освіти призначає на посади та звільняє з посад його керівник у порядку, передбаченому установчими документами закладу, відповідно до законодавства.

Відповідно до Положення про дошкільний навчальний заклад, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.03.2003 р. №305, дошкільний навчальний заклад є юридичною особою і діє на підставі статуту, який затверджується засновником (власником) за погодженням з відповідним органом управління освітою і реєструється місцевим органом виконавчої влади (п.4).

За п.44 цього Положення керівник дошкільного навчального закладу, приймає на роботу та звільняє з роботи працівників дошкільного навчального закладу;

Помічник вихователів за положеннями ст.27 Закону України «Про дошкільну освіту» є учасником освітнього процесу у сфері дошкільної освіти та працівником дошкільного закладу.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та відомостей з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), Новомиколаївський дошкільний навчальний заклад є юридичною особою, засновником якого є Новомиколаївська сільська рада Вітовського район Миколаївської області.

Такі ж відомості зазначено і у п.1.3. Статуту Новомиколаївського ДНЗ, затвердженого сільським головою Новомиколаївської сільської ради 16 серпня 2016 року.

Пунктом 1.5 вищенаведеного Статуту передбачено, що дошкільний навчальний заклад є юридичною особою, має печатку і штамп встановленого зразка, бланки з власними реквізитами.

Безпосереднє керівництво роботою дошкільного закладу здійснюється його завідуючим( директором).

Відповідно до п. 7.9,8.2 Статуту та п.8 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Новомиколаївського ДНЗ, педагогічні та інші працівники приймаються на роботу до дошкільного закладу та звільняються з роботи завідуючим; припинення трудового договору, оформляється наказом керівника дошкільного закладу.

Такий же порядок прийняття та звільнення з посади помічника вихователя передбачено і п.1.2 посадовою інструкцією, з якою ознайомлено позивача ( а.с.72-77).

Із позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 звертаючись до суду з позовом до Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області заявила вимоги про поновлення її на роботі на посаді помічника вихователя Новомиколаївського ДНЗ, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із положеннями ч. ч. 2, 4 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач( ч.1 ст.48 ЦПК України)

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За загальним правилом ч.1 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження- до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну неналежного відповідача іншою особою чи залучення у справі відповідачів, то суд має розглядати справу за первісно заявленим позовом та відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог, а не залучати при цьому іншу особу як співвідповідача чи залучати до справи належного відповідача за власною ініціативою, оскільки така ініціатива суду суперечитиме ст.12 та 13 ЦПК України.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Згідно із положеннями ч.5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Встановивши, що юридично позивача звільнено за наказом керівника дошкільного навчального закладу, рішення суду у даній справі може вплинути на його права та обов`язки, суд першої інстанції роз`яснив позивачу право про заміну (залучення) останнього як належного відповідача у справі, проте останній такими роз`ясненнями знехтувала, жодних процесуальних дій на усунення вищенаведеного недоліку не вчинила.

Зважаючи на таке, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволені вимог щодо поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди оскільки його пред`явлено не до всіх належних відповідачів.

За таких обставин у суду першої інстанції були відсутні підстави для надання правової оцінки законності наказу керівника Новомиколаївського навчального закладу №5 від 05 травня 2018 року про звільнення ОСОБА_2 із займаної посади. А відтак доводи апеляційної скарги є недоречними.

Апеляційний суд позбавлений процесуальних повноважень на вирішення питання про залучення належного відповідача у справі на стадії апеляційного перегляду.

Оскільки позивач пред`явила позов не до всіх належних відповідачів, клопотання про його заміну або залучення в якості співвідповідача не заявляла, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є вірним.

Таким чином, оскільки рішення суду є правильним та обґрунтованим по суті, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Інші доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду не спростовують та на його правильність не впливають.

Рішення суду в частині задоволення позову щодо скасування розпорядження сільського голови Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області сторонами не оскаржувалося, а тому не є предметом апеляційного перегляду.

Відповідно до п.1 ч.1ст.374 , ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 21 травня 2019 року ОСОБА_2 відстрочено сплату судового збору до розгляду судом апеляційної скарги.

Оскільки доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1057,20 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381,382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 лютого 2019 року та додаткове рішення цього ж суду від 10 травня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , народилася смт Первомайське Жовтневого району Миколаївської області, зареєстрована АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь держави 1057( одна тисяча п`ятдесят сім)грн. 20 коп. судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.Б. Кушнірова

О.В. Локтіонова

____________________________________________________________________________

Повний текст постанови складено 31 травня 2019 року.