Провадження № 6/161/317/19
У Х В А Л А

31 травня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Присяжнюк Л.М. при секретарі Петровій В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Другого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області Марчука Петра Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Страший державний виконавець Другого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області Марчук П. О. звернувся до суду із вказаним поданням, посилаючись на те, що у нього на виконанні знаходиться виконавче провадження №43303452, відкрите 16.05.2014р., за виконавчим листом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.04.2014р. у справі №161/19069/13-ц про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» 441 067,42грн. боргу. Державним виконавцем подано запити в органи та установи, що реєструють право власності та інші установи щодо надання інформації стосовно майна та грошових коштів, на які можна звернути стягнення.

Згідно відповідей установ, що здійснюють державну реєстрацію права власності на рухоме нерухоме майно, інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, за боржником зареєстрована квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває в іпотеці у товаристві з обмеженою відповідальністю "Перший інвестиційний клуб". Відповідно до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", на цю квартиру не можна звернути стягнення. Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Волинській області за боржником зареєстрована земельна ділянка. Згідно відповіді ДФС відкриті рахунки у банківських установах у боржника відсутні, згідно відповіді ДФС інформація про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб інформація відсутня. Згідно відповіді ПФУ м.Луцьк боржник на обліку, як отримувач пенсії, не перебуває. Згідно відповіді ПФУ боржник отримує доходи у Головному управлінні Державної фіскальної служби у Волинській області. Відповідно до відповіді МВС за ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровані.

Вказує, що ним було здійснено ряд виконавчих дій щодо примусового виконання виконавчого листа суду, проте боржник на виклики не з`являється.

08.04.2019 року на адресу ДВ ДВС м. Луцьк надійшла заява ОСОБА_1 , у якій повідомлялося, що в період з 09.04.2019 р. по 11.04.2019 р. ОСОБА_1 буде перебувати відповідно до наказу у відрядженні у місті Києві, в зв`язку з чим не зможе бути присутнім 09.04.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 . Однак відповідного наказу про перебування у відрядженні в місті Києві боржником не надано.

Згідно акту державного виконавця від 24.04.2019 року при виході за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 , з метою перевірки майнового стану боржника, провести виконавчі дії та перевірити майновий стан виявилось неможливим, оскільки нікого не було за вищевказаною адресою.

Станом на 24.05.2019 року залишок боргу становить 388 658,63 грн.

На даний час рішення суду в повному обсязі не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, тому слід вжити відносно нього заходи примусового виконання

В судове засідання державний виконавець не з'явився, водночас подав клопотання про слухання подання без його участі, провив задовольнити останнє з підстав, викладених у поданні.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що подання не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Згідно із п.18 ч.3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи - до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зокрема у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином, основною і єдиною підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є його ухилення від виконання зобов`язань.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надав суду жодних доказів того, що ОСОБА_1 ухилявся від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Сам факт наявності відкритого протягом тривалого часу виконавчого провадження не свідчить про ухилення боржника від виконання судового рішення.

Крім того, матеріали подання не містять відомостей про отримання або неотримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

Будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань, та доказів, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення - виконавцем суду не надано.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.

Оскільки, звертаючись до суду, в порядку ст. 441 ЦПК України, із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні, чого ним зроблено не було, зважаючи на те, що на момент звернення до суду із таким поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, що також судом не встановлено, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що подання необґрунтоване та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.33 Конституції України, ст.441 ЦПК України, ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Другого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області Марчука Петра Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк