Справа № 450/3871/18 Провадження № 2/450/654/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Гук О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , третьої особи Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 суми страхового відшкодування в розмірі 60541,88 грн., а також судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 02.04.2016 року о 15 год. 45 хв. в с. Старе Село по вул. Підзамче, 50, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки Citroen Jumpy номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля марки ВАЗ 11193 номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , власником якого є ОСОБА_3 . В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб марки Citroen Jumpy, який на той момент був застрахований у Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Українська страхова група та 11.04.2016 року здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 60541,88 грн. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області №450/887/16-п від 04.05.2016 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до ДТП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як водія транспортного засобу марки «ВАЗ 11193» номерний знак НОМЕР_2 була застрахована у Приватного акціонерного товариства Європейський страховий союз відповідно до полісу № АЕ/8451281. На звернення до ПрАТ Європейський страховий союз із претензією про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП №ЗСКА-5085, відшкодування не було здійснено. ПрАТ Європейський страховий союз вилучено із списку СК через заборгованість до фондів МТСБУ, а тому позов пред`явлено за особи, винної у заподіянні шкоди.

Ухвалою від 13.12.2018 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 13.12.2018 року постановлено проводити судове засідання в режимі відеоконференції.

07.02.2019 року через канцелярію суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначається про те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в страховій компанії Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз», яка є діючою юридичною особою, що не ліквідована та не визнана банкрутом. Згідно інформації МТСБУ страховик ПрАТ «Європейський страховий союз» втратив право укладати договори ОСЦПВВНТЗ 03.10.2017 року. ДТП трапилася 02.04.2016 року, а страхове відшкодування було виплачене позивачем потерпілій особі 11.04.2016 року. Позивач мало більш ніж тривалий термін для можливості задоволення своїх вимог за рахунок ПрАТ «Європейський страховий союз», ще коли такий страховик був діючим членом МТСБУ та вів активну фінансову діяльність у сфері страхування, однак звернувся з вимогою про відшкодування збитків лише 21.08.2018 року. Оскільки ОСОБА_1 уклала з ПрАТ «Європейський страховий союз» договір ОСЦПВВНТЗ та здійснивши відповідний платіж у повній мірі виконала свій обов`язок, а тому страховик мав би відшкодувати позивачу понесені витрати. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Протокольною ухвалою суду від 27.03.2019 року закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд.

Позивач в судове засідання не з`явився, явку свого представника не забезпечив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, однак останній подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, просив позовні вимоги задовольнити, не заперечив щодо заочного розгляду справи.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник відповідача подав до суду відзив на позов, а також заяву про розгляд справи у відсутності сторони відповідача, зазначив, що заперечує позовні вимоги та не заперечує щодо винесення судом заочного рішення.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала.

Відтак, беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання не надав, в силу положень п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.

Зважаючи на подання стороною відповідача заяви на розгляд справи у її відсутності, а також відзиву на позовну заяву, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи пі інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 02.04.2016 року о 16:00 год. у с. Старе Село, по вул. Підзамче, 50, керуючи автомобілем марки «ВАЗ» д.н.з НОМЕР_2 , перед початком руху та зміною його напрямку, не переконалася що це буде безпечно, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «Сітроен» д.н.з. НОМЕР_3 , спричинивши при цьому транспортним засобам технічних пошкоджень, чим порушила п. 10.1 ПДР України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 уклав з ПАТ «СК «Українська страхова група» договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм і пасажирами на транспорті №28-1301-15-00295 від 12.10.2015 року, за умовами якого було застраховано транспортний засіб марки Citroen Jumpy номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску.

Позивач у позовній заяві зазначив, що на час ДТП легковий автомобіль марки «ВАЗ 11193» номерний знак НОМЕР_2 був застрахований згідно полісу №АЕ/8451281 у ПрАТ «Європейський страховий союз», що не заперечила і сторона відповідача.

Згідно рахунку-фактури №3832 від 07.04.2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Citroen Jumpy номерний знакНОМЕР_3 становить 60541,88 грн., які були виплачені страхувальнику ОСОБА_2 . позивачем як страховиком, що підтверджується платіжним дорученням №6437 від 11.04.2016 року.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 ЗУ України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому законом порядку шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пп. ґ п.38.1.1. п. 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно пп.33.1.2 пункту 33.1 статті 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди.

Відповідно до пп. 33.1.4 п.33.1 ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Таким чином, даним Законом чітко і виключно визначено підстави, при наявності яких страховик має право пред`явити регресний позов до страхувальника.

Доказів, які б свідчили про право страховика пред`явити регресний позов до відповідача (страхувальника) позивач суду не надав.

Як зазначив у відзиві представник відповідача, страховик Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» не перебуває в процесі припинення, з 03.10.2017 року позбавлений права укладати договори страхування, однак не втратив права здійснювати страхові виплати.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Саме такий правовий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц від 4 липня 2018 року.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.12, 14, 23, 1191, 1194 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Апеляційного суду Львівської області або через місцевий суд до Апеляційного суду Львівської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», місцезнаходження 03038, вул. Івана Федорова, 32-а, м.Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Третя особа: Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз», місцезнаходження 01030, вул. Михайла Коцюбинського, 6, м.Київ, .

Суддя Мусієвський В.Є.