Номер провадження: 22-ц/813/3411/19
Номер справи місцевого суду: 521/6031/18
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2018 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

В обгрунтування позовної заяви позивач зазначала, що вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29.10.2011 року. Від даного шлюбу у подружжя є спільні діти - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Діти проживають разом з позивачем. Відповідач проживає від них окремо, ухиляється від утримання ОСОБА_2 до досягнення донькою трирічного віку відповідно до ч.2, 4 ст. 84 СК України. У зв`язку з чим позивач була змушена звернутись до суду.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11.04.2018 року і до досягнення донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць піддано негайному виконанню.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2018 року та ухвали нове рішення у відповідній частині, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/20 частки, тобто 5% з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з моменту ухвалення рішення і до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що відповідно до судового наказу Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2018 року з нього стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 до винесення вказаного судового рішення надавалося грошова допомога на утримання дітей. Окрім сплати аліментів, відповідач купує іграшки, одяг, у разі потреби ліки та інше необхідне, а також на банківську картку позивача щомісяця він перераховує грошові кошти. В суді першої інстанції відповідачем заявлялось клопотання про витребування доказів, а саме щодо руху грошових коштів на банківській картці позивча, проте зазначене клопотання було залишено судом першої інстанції поза увагою.

Також апелянт наголошує про наявність у нього неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матір`ю якого є ОСОБА_6 . Крім того на утриманні відповідача знаходиться його дружина ОСОБА_6 , яка не працює, на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трирічного віку, та його мати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка досягла пенсійного віку та потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Також апелянт посилається на несення ним витрат на оплату оренди житла у м. Києві, де він офіційно працює, на сплату комунальних платежів, витрат на лікування тощо.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що єдиним джерелом доходів родини апелянта є його заробітна плата. Згідно інформації з місця роботи заробітна плата апелянта за 11 місяців 2018 року склала 223635 грн. (з урухуванням матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та оздоровлення). Тобто в середньому 20330 грн. в місяць, з яких щомісячно відраховуються аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини (33,33%), тобто 6775 грн., у разі стягнення з нього аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 заробітної плати (16,67%), що складає 3389 грн., разом складає 50% його заробітної плати, то на утримання апелянта та його родини (дружини та малолітнього сина, а також сплати витрат на особисті потреби) залишається 50% його заробітньої плати.

Виходячи з того, що законом передбачено стягнення аліментів на трьох дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, тобто 16,67% (1/6) на кожну дитину, утому числі утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що складає 3389 грн., а також 1/6 заробітньої плати, що скалада 16,67% (на утримання дружини ОСОБА_6 , тобто утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку), тобто 3389 гнр., що разом складає 33,33% апелянту залишається 16,67% від заробітньої плати, тобто 3389 грн. У такому випадку, як зазначає апелянт, стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно ставить його в важке матеріальне становище і він не має змоги спачувати таку суму позивачу.

Апелянт вважає, що з урахуванням його сімейного та матеріального стану, у даному випадку, умови, які не обмежують його особисті права та інтереси при яких він може надавати на утримання позивача аліменти у розмірі не більш 1/20 частки, тобто 5% (що перевищує 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою трирічного віку.

На апеляційну скаргу позивачем подано відзив від 16.03.2019 року, в якому вона заперечує проти апеляційної скарги та вважає рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2018 року законним та обгрунтованим, та зазначає, що апеляційна скарга відповідача не містить посилання на обставини, які свідчать про об`єктивну неможливість відповідача надати до суду першої інстанції документи, копії яких додані до апеляційної скарги. Відповідач стверджує про добровільне надання позивачу грошової допомоги на утримання дітей, але зазначена обставина не стосується предмету позову у справі, в якій йдеться про стягнення аліментів на утримання позивача. Наявність у відповідача на утриманні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 народженя, та дружини ОСОБА_6 не підтверджена документально. Шлюб між позивачем та відповідачем розірваний тільки 14.08.2018 року за відповідним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси. У відповідача у власності перебувають дві квартири, які розташовані в м . Одесі за адресами: АДРЕСА_2 , які він здає в оренду та отримує значний додатковий дохід. Крім того, у власності відповідача є земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Щодо надання матеріальної допомоги матері відповідача ОСОБА_7 , позивач зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу такої допомоги та разом з матір`ю відповідач не проживає. Матір відповідача проживає разом з іншими дітьми, які дійсно надають їй допомогу. Також, позивач зазначає, що у своїй апеляційній скарзі відповідач просить скасувати судове рішення як незаконне, але фактично визнає його обгрунтованість та просить зменшити розмір аліментів, які стягнуті судом, тобто просить фактично частково змінити судове рішення, що не тягне за собою його скасування в цілому. У зв`язку з зазначеним, позивач просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2018 року залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що:

-29.10.2011 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстровано шлюб Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управлння юстиції відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 13.09.2017 року. Призвіще дружинп після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_2 (а.с. 7);

- ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народився син ОСОБА_4 , про що 29.11.2011 року складено відповідний актовий запис № 1205 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 14.09.2017 року, а.с. 8);

- ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася донька - ОСОБА_3 , про що 14.03.2017 року складено відповідний актовий запис № 66 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 14.09.2017 року, а.с. 9);

- ІНФОРМАЦІЯ_7 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_11 народився син - ОСОБА_5 , про що 15.11.2017 року складено відповідний актовий запис №7501 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 15.11.2017 року, а.с. 37);

-відповідно до судового наказу Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від усіх його доходів на місяць, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з дня пред`явлення заяви 11 квітня 2018 року до повноліття дитини ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_11 року включно. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від усіх його доходів на місяць, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 12 листопада 2029 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_13 року включно (а.с. 33-35).

-відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2018 року шлюб, укладений 29.10.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 870, розірвано (а.с. 36).

-11.04.2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку (а.с. 2-3).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2018 року, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11.04.2018 року і до досягнення донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення та задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що в силу положень ч. 2 ст. 84 СК України та роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» батько дитини зобов`язаний утримувати дружину, з якою проживає дитина, і таке право у неї припиниться лише після досягнення дитиною трирічного віку.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд першої інстанції виходить з того, що відповідач має працездатний вік та, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присудив кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погодиться в повному обсязі не може у зв`язку з наступним.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає наступна низка норм чинного законодавства.

Стаття 75 СК України передбачає, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Стаття 84 СК України встановлює, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Згідно до ч.1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Таким чином, стягуючи аліменти на утримання дружини ОСОБА_2 до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, суд першої інстанції діяв відповідно до закону.

Проте, визначаючи розмір таких аліментів, районним судом не було враховано наявність у відповідача ще однієї дитини - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матір`ю якого є ОСОБА_6 , та того, що відповідного до судового наказу Малиновського районного суду від 20 квітня 2018 року з відповідача вже стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи наявність у апелянта ще однієї неповнолітньої дитини та наявність виконавчого документа, за яким з апелянта вже стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до судового наказу Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2018 року, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, оскільки, за змістом ст. 84 СК України, розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу.

А тому в силу статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», апеляційний суд вважає за можливе встановити аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитини трьох років, у розмірі 1/12 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Так, відповідно до судового наказу Малиновського районого суду м. Одеси від 20 квітня 2018 року, з апелянта вже стягується аліменти на утримання його малолітніх дітей від шлюбу з ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частини від усіх його доходів на місяць, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що відповідно по 1/6 на кожну дитину, з урахуванням наявності у апелянта ще однієї дитини - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання якого відповідно до положень статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року необхідно також 1/6 частини від усіх доходів апелянта, а уразі сплати 1/12 частини від усіх доходів апелянта на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, у сумі загальний розмір усіх відрахувань від заробітної плати (доходу) апелянта складає 58,3% доходу відповідача, що відповідає положенням ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обмеження максимального розміру стягнення у 70%, якщо до загального розміру стягнення входить стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

Щодо посилань апелянта з приводу того, що на його утриманні також знаходяться дружина ОСОБА_6 та мати ОСОБА_7 , то зазначене не приймається до уваги апеляційним судом, оскільки зазначене не знаходить свого підтвердження матеріалами справи.

До апеляційної скарги апелянтом надано копії договору оренди квартири та квитанції про оплату комунальних послуг, як підтвердження несення ним інших витрат, однак відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України дані документи не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки апелянтом не доведено неможливість ненадання таких документів до суду першої інсації.

Отже, хоча суд першої інстанції дійшов вірного висновку про підставність позову, в той же час, при визначенні судом першої інстанції розміру аліментів не було враховано те, що з ОСОБА_1 вже стягуються аліменти відповідно до судового наказу Малиновського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2018 року та на утриманні відповідача знаходиться ще одна дитина, у зв`язку з чим колегія суддів приходиь до висновку про необхідність зміни рішення в частині визначеного розміру аліментів з 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до 1/12 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, в решті рішення суду слід залишити без змін.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Поняття розумних строків розгляду справи в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нетотожне (неідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права. Право Європейського Суду з прав людини є «автономним» і його тлумачення Судом Конвенції не пов`язане з тлумаченням права національними судами.

ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СУД з прав людини оцінює «розумність» тривалості провадження з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв:

складність справи,

поведінка заявника та відповідних органів влади,

а також важливість предмета спору для заявника

(див., серед інших джерел, рішення у справі «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France) [ВП], заява № 30979/96, п. 43, ECHR 2000-VII). Українські справи: «Світлана Науменко проти України», рішення від 09 листопада 2004 року; «Меріт проти України», рішення від 30.03.2004 року; «Єфименко проти України», рішення від 18 липня 2006 року, «Івань та інші проти України», рішення від 12 січня 2017 року, п.п.7, 8; «Аніфер проти України», рішення від 26 липня 2018 року п.6, та інші.

В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.

У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством.

З початку січня 2019 року по 20.05.2019 року внаслідок автоматизованого розподілу до судді Таварткіладзе О.М. надійшло 459 справ.

З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці і т.п.), суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження у справі, призначити справу до розгляду, вирішити інші процесуальні питання, пов`язані з розглядом справи, та розглянути справу у строки, передбачені національним законом.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2018 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІПН НОМЕР_6 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/12 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11.04.2018 року і до досягнення донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст судового рішення складено: 20.05.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова