Провадження № 2/761/618/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 березня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Славкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Представник Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, зважаючии на наступне. 31.05.2010 р. між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Неопол - Ваші Меблі» було укладено кредитний договір № 277 за умовами якого банком було надано Товариству грошові кошти у розмірі 6 346 270,46 грн. строком до 30.09.2013 р. Разом з тим, Товариство не виконало взяті на себе обов`язки, внаслідок чого станом на 29.03.2016 р. виникла заборгованість у розмірі 6 909 677,90 грн. Так, з метою забезпечення виконання ТОВ «Неопол - Ваші Меблі» умов кредитного договору між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, відповідно до якого відповідач передав ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в іпотеку нерухоме майно - трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Узгоджена сторонами вартість майна визначена на рівні 1 040805,00 грн. У зв`язку із виниклою заборгованість банк неодноразово звертався до ОСОБА_2 з вимогою погасити заборгованість, проте 01.00.2015 р. отримав відповідь про відмову у погашенні боргу. За таких обставин, зважаючи на положення Закону України «Про іпотеку», умови договору, укладеного з відповідачем, представник позивача просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру, загальною площею 74,80 кв. м., житловою площею 48,20 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок часткового погашення заборгованості боржника ТОВ «Неопол - Ваші Меблі» за кредитним договором № 277 від 13 травня 2010 року, що складає 6 909 677,90 грн. шляхом визнання права власності на трикімнатну квартиру загальною площею 74,80 кв. м., житловою площею 48,20 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» за початковою ціною 1 040805,00 грн.

Провадження у даній справі було відкрито 13.11.2017 р. справу призначено до розгляду та запропоновано відповідачу подати письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обгрунтовуються.

06.06.2018 р. за розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва № 01-08-529 здійснено перерозподіл справи відповідно до положень п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду .

08.06.2018 р. суддею Шевченківського районного суду м. Києва винесено ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача просив суд розглянути справу за його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, у спосіб передбачений ЦПК України.

Правом подати відзив не скористалась. Заяв та клопотань від неї в адресу суду не надходило.

За таких обставин, з огляду положення 223,280,281 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів.

Дослідивши надані в порядку чинного ЦПК України докази, надавши їм належну оцінку суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 31 травня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Неопол - Ваші Меблі» було укладено кредитний договір № 277 за умовами якого банк взяв на себе зобов`язання надати Товариству грошові кошти у розмірі 5 066 553,51 грн. та суму гривневого еквіваленту 129 951,21 Євро з терміном остаточного повернення 30.09.2013 р. і сплатою відсотків у розмірі 24% річних.

Як вбачається з матеріалів справи, банком було надано Товариству на виконання умов договору, грошові кошти у розмірі 6 346 270,46 грн.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконання зобов`язання, відповідно до ст. 546 ЦК України, може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

В свою чергу, за положеннями ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Так, як свідчать матеріали справи, 31.05.2010 р. між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Копійкою В.В. за умовами якого відповідач передала банку в іпотеку нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру, загальною площею 74,80 кв. м., житловою площею 48,20 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить відповідачу на праві приватної власності.

Відповідно до п. 5.1.7 іпотечного договору у разі порушення позичальником зобов`язання за кредитним договором чи іпотекодавцем зобов`язань за цим договором, а також інших обов`язків іпотекодавця (позичальника), іпотеко держатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання , а в разі його невиконання - отримати задоволення своїх вимог з вартості предмета іпотеки.

Представник позивача зазначає, що у зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором, станом на 29.03.2016 р. наявна заборгованість позичальника у розмірі 6 909 677,90 грн.

За наданим розрахунком, вказана заборгованість складається з : простроченої заборгованості за кредитом - 2 224,60 грн., заборгованості за користування кредитом - 340 587, 89 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту - 492 818,70 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту - 37 824,41 грн., нарахованих 3% річних - 310 742,06 грн., нарахованих штрафів згідно п. 4.4. договору - 634 270,05 грн.; інфляційних збитків за несвоєчасне погашення кредиту - 2 634 037,25 грн., інфляційних збитків за несвоєчасну сплату процентів - 234 633,94 грн.

Представник ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» вважає, що права позичальника мають бути захищені шляхом визнання права власності на предмет іпотеки.

Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Так, відповідно до п. 7.5 іпотечного договору, банк має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п. 7.4 цього договору.

Відповідно до п. 7.4 договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі переходу до іпотеко держателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання по кредитному договору в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору.

Так, під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про виконання позичальником належним чином умов кредитного договору, оспорювання зазначеної позивачем суми заборгованості.

Приймаючи рішення по суті справи суд виходить з наступного.

Положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, відповідно до приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України.

Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання право власності на нього за іпотекодержателем.

Саме такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.03.2018 р. у справі № 760/14438/15-ц зробила наступний висновок.

При цьому Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що необхідно врахувати, що стаття 37 Закону України «Про іпотеку» не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду.

Відповідно до цієї статті іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Зважаючи на такі висновки передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

З огляду на наведене захист прав ПАТ Всеукраїнський акціонерний банк» у обранний представником позивача спосіб є неможливим.,

Розподіляючи судові витрати, суд керується положенням ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,133-141,196,200,258,259,263,268,352,354 ЦПК України, Законом України «Про іпотеку», ст. 1054 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Славкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: