Провадження № 2/344/749/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,-

В С Т А Н О В И В:

Представник державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом, який в подальшому був уточненим, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Свій позов мотивував тим, що Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» надає послуги теплопостачання для квартири загальною площею 53.40 м. кв. (ос. рах. № НОМЕР_1 ), власником якої до 21.04.2010 року являлась ОСОБА_1 (попередній власник), а з 21.04.2010 року власником став ОСОБА_2 (новий власник).

У відповідності із ч. 3 ст. 815 ЦК України, ст. 68 ЖК УРСР, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005р. № 630 відповідачі зобов`язані щомісячно проводити оплату послуг по тарифах, встановлених чинним законодавством. При відсутності у квартирі засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання.Вартість послуг опалення визначається щомісяця розрахунковим методом - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством, з центрального постачання гарячої води - з розрахунку на одну особу. Попередньому та новому власникам вказаної квартири послуги надавалися та надаються належним чином, однак всупереч вимогам чинного законодавства України, ні попередній ні новий власник не виконували належним чином забов`язання по оплаті наданих їм послуг, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 01.10.2017р. становить 41 709,94 грн. Заборгованість попереднього власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 станом на року становить 15 574,66 грн. Заборгованість нового власника квартири АДРЕСА_1 - АДРЕСА_2 ОСОБА_2 за період з 21.04.2010 року по 01.10.2017 року становить 26 135,28 грн. Позивач попередньо звертався до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 39 470,14 грн. та 800,00 грн. судового збору. Ухвалою Івано-Франківського міського суду № 344/4907/17 від 12.04.2017р. позивачу відмовлено в прийнятті заяви про видачу судового наказу. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Підтвердження дії усної угоди оформляється квитанцією (розрахунковим документом). Виходячи з норм закону між ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» та Житлово-експлуатаційною організацією № 3 24.11.2005р. укладений Договір № 3.1 про постачання теплової енергії. На підставі зазначеного Договору, сторонами укладено та підписано додаткову угоду про врегулювання правовідносин у сфері постачання теплової енергії від 20.02.2007р., з якої вбачається (п. 2.1.) делегування виконавцем виробнику функцію нарахування розмірів сум, що підлягають до оплати мешканцям квартир за отримані послуги з централізованого опалення та підігріву води, функцію збору коштів від громадян. В додатку № 1 до договору № 3.1, зазначено перелік будинків, яким позивач надавав послуги теплопостачання та гарячого водопостачання, серед яких будинок по АДРЕСА_3 , в якому проживав попередній та проживає новий власник квартири АДРЕСА_4 . Також, слід зазначити, що 20.02.2007р. між ДМП «ІФТКЕ» та ЖЕО №3 укладений договір уступки вимоги № 3.1, згідно якого (п. 1) ЖЕО №3 уступає ДМП «ІФТКЕ» дійсні вимоги до усіх мешканців житлових будинків, що знаходяться на балансі ЖЕО, які виникли та можуть виникнути у майбутньому, що вбачає у собі право вимагати належного виконання зобов`язань по оплаті послуг теплопостачання та підігріву води у розмірі і порядку, встановленими діючим законодавством.

Рішенням Івано-Франківської міської ради «Про комплексну програму реформування та розвитку житлово-комунального господарства міста Івано-Франківська на 2011-2015 роки «Реформи, порядок, розвиток» від 24.02.2011 р. № 74-VII передбачена передача всіх будинків, що перебували на балансі комунальних ЖЕО на баланс КП «Єдиний розрахунковий центр» (зараз КІІ «МІУК»). Згідно рішення Івано-Франківської міської ради «Про організацію и забезпечення роботи комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центрі від 02.06.11р. № НОМЕР_2 , для житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська виконавцем послуг з управлінні будинком, спорудою або групою будинків; утримання будинків і споруд ті прибудинкових територій; ремонту приміщень, будинків, споруд з 01.11.2011р. визначено комунальне підприємство «Єдиний розрахунковий центр».

01.10.2011р. між ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» та Єдиним розрахунковим центром укладений Договір № 15, згідно якого ЄРЦ уповноважив ДМП «ІФТКЕ» здійснювати функції виконавця послуг з централізованого! опалення і постачання гарячої води стосовно житлових будинків, які знаходяться на балансі ЄРЦ.

Отже, ДМП «ІФТКЕ» розроблено і оприлюднено Договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води, як договір приєднання відповідно до ст.634 ЦК України. Згідно п. 10.1 вказаний Договір є підставою для появи публічно-правових взаємовідносин ДМП «ІФТКЕ» з усіма без винятку споживачами. На підставі наведеного просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» 15 574,66 грн. боргу за послуги теплопостачання станом на 21.04.2010р., стягнути з ОСОБА_2 на користь державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» 26 135,28 грн. боргу за послуги теплопостачання за період з 21.04.2010 року по 01.10.2017 року, та судові витрати.

Ухвалою від 20.11.2017 року відкрито провадження по справі та призначено справу у відкрите судове засідання.

Ухвалою суду від 19.02.2018 року до участі у справі залучено співвідповідча ОСОБА_2 .

Від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого представник зазначила, що відповідач ніколи не купляв квартиру в ОСОБА_1 , оскільки квартира куплена у ОСОБА_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Впродовж тривалого часу позивач помилково надсилає квитанції на адресу відповідача, хоча власником квартири є ОСОБА_1 Окрім того, відповідач взагалі не знає ОСОБА_1 Позивач не надав жодного доказу на підтвердження повноважень ОСОБА_1 щодо права власності на квартиру відповідача. Квартира відповідача ще з 2004 року була відключена працівниками ЖЕКу-3 від усіх комунікацій та опломбована державним виконавцем. Тому ніякі комунальні послуги у квартиру не надавалися.14.04.2010 року відповідач став власником квартири, а з 17.05.2007 року постійно проживав у США. Окрім того, позивач є правонаступником КП «Єдиний розрахунковий центр», з яким у відповідача відсутні будь-які договірні правовідносини. Крім того, звернула увагу суду на пропуск строку позовної давності. На підставі наведеного у задоволенні позову щодо стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_2 просила відмовити в повному обсязі.

До суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначила, що згідно копії акту про опис та арешт майна від 27.12.2004 року при примусовому виконанні виконавчого листа виданого 19.10.2002 року про стягнення з ОСОБА_4 3000грн. на користь держави і, як вказано в акті, прийняла описане майно на зберігання та копію акту ОСОБА_5 , яка на даний час представляє інтереси відповідача, і можливо має відношення до вказаної квартири. Окрім того, якщо відповідач став власником квартири у 2010 році, то йому не може бути відомо яким чином проводилось відключення квартири від централізованого опалення в 2004 році. Згідно правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення централізована система опалення та постачання гарячої води не може бути відключена в одній з квартир в багатоквартирному будинку без наслідків для належного її функціонування в інших. Відповідач вказав, що квартира була відключена ще з 2004 року, на цей час діяли вказані Правила. Відповідачем не надано доказів про дотримання встановленої законом процедури відключення, адже законом не передбачено обов`язку припинення нарахування споживачам, котрі самовільно від`єднались від системи централізованого опалення.

В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві та у відповіді на відзив.

В судовому засіданні 11.12.2018 року представник відповідача ОСОБА_2 просила відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. В судовому засіданні 18.04.2019 року за клопотанням представника відповідача по справі оголошено перерву для подання доказів. Однак, 28.05.2019 року представник відповідача в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, доказів суду не подала.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання споживачем-відповідачем зобов`язання по оплаті наданих послуг теплопостачання.

З позовної заяви вбачається, що відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №-630, позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та підігріву води для населення та надавав послуги теплопостачання в м. Івано-Франківську.

Як вбачається з витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб позивач здійснює діяльність з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (а.с.14-16).

Між ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» та житлово-експлуатаційною організацією № 3 укладено договір № 3.1 про постачання теплової енергії (а.с.19-21) та укладено додаткову угоду про врегулювання правовідносин у сфері постачання теплової енергії від 20.02.2007 року (а.с.22).

Згідно п.2.1 додаткової угоди виконавець делегує виробнику функцію нарахування розмірів сум, що підлягають до оплати мешканцям квартир за отримані послуги з централізованого опалення та підігріву води, функцію збору коштів від громадян.

В додатку № 1 до договору № 3.1 зазначено перелік будинків, яким позивач надавав послуги теплопостачання та гарячого водопостачання, серед яких будинок по АДРЕСА_3 (а.с.23-24).

20.02.2007 року між ДМП «ІФТКЕ» та ЖЕО № 3 укладений договір уступки вимоги № 3.1, згідно якого ЖЕО № 3 уступає ДМП «ІФТКЕ» дійсні вимоги до усіх мешканців житлових будинків, що знаходяться на балансі ЖЕО, які виникли та можуть виникнути у майбутньому, у зв`язку з наданням ЖЕО № 3 послуг з централізованого опалення та підігріву води, а ДМП «ІФТКЕ» стає кредитором за цим вимогами (а.с.25).

Зокрема, позивач надавав послуги теплопостачання в квартиру АДРЕСА_1 . До 21.04.2010 року особовий рахунок був відкритий на відповідача ОСОБА_1 Станом на 21.04.2010 року спожито послуг теплопостачання на суму 15574,66грн.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_5 належить на праві власності ОСОБА_2 , підстава набуття права власності договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом 14.04.2010 року (а.с.55-58, 185-186).

01.10.2011 року між ДМП «ІФТКЕ» та ЄРЦ укладено договір № 15, згідно якого ЄРЦ уповноважив ДМП «ІФТКЕ» здійснювати функції виконавця послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води стосовно житлових будинків, які знаходяться на балансі ЄРЦ (а.с.26).

12.12.2012 року було оприлюднено ДМП «ІФТКЕ» договір про надання послуг централізованого опалення та підігріву води (а.с.29-32).

Судом встановлено, що договір між позивачем і відповідачами не укладався.

Правовідносини, які виникли у сфері надання комунальних послуг, регулюються спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Надання послуг з централізованого опалення та підігріву води є специфічним видом господарювання, яке регулюється окремими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Статтями 20, 21 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно пункту 10 "Правил надання населенню послуг з водо-, теплозабезпечення та водовідведення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 30 грудня 1997 року за № 1497 та пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, оплата за надані послуги вноситься щомісячно.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

За вимогою ч.3 ст.815 ЦК України наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі усного договору про надання послуг з теплопостачання є зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 боргу за послуги теплопостачання станом на 21.04.2010р. задоволенню не підлягають, оскільки як вбачається з витягу з державного реєстру правочинів відповідач ОСОБА_2 набув у власність квартиру на підставі договору купівлі продажу, укладеного з ОСОБА_3 , а тому позивачем належними доказами не доведено, що саме відповідач ОСОБА_1 отримувала надані послуги з теплопостачання до 21.04.2010 року.

Згідно розрахунку боргу довідки за теплоенергію, заборгованість за період з 21.04.2010 року по 01.10.2017 року становить 26135,28 грн. (а.с. 73-74). Однак всупереч вимогам чинного законодавства України не оплачено вказаної вартості цих послуг, у зв`язку з чим у відповідача ОСОБА_2 утворилася заборгованість перед позивачем.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_2 про відсутність опалення в квартирі, оскільки відповідач не здійснив від`єднання від мереж централізованого опалення у встановленому законом порядку.

Пунктами 24-26 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" (із змінами) передбачено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4.

Порядком встановлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі центрального опалення він повинен звернутися до міжвідомчої комісії (далі - Комісія) для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. Відключення приміщень від внутрішньо будинкової мережі виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченню робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

Єдиною підставою для зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, який має бути затверджений відповідною ОСОБА_6 , а при відсутності зазначеного акта, відключення від системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільним.

Відповідач процедури відключення своєї квартири від централізованої системи теплопостачання не дотримався, оскільки не надав суду належних доказів, що отримав дозвіл на встановлення автономного опалення в квартирі, підтвердження встановлення такого опалення та акту про відключення квартири від теплопостачання.

Також, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача, як доказ відсутності послуг акт опису й арешта майна від 27.12.2004 року серії НОМЕР_3 № 380915 (а.с.187-188), оскільки з даного акту не вбачається відсутність теплопостачання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах заборгованість відповідача ОСОБА_2 перед позивачем за надані послуги з централізованого опалення є обґрунтованою, а обовязок відповідача оплачувати дані послуги випливає з вимог закону.

Суд звертає увагу на те, що доказів, які б спростовували факт надання та отримання послуг з централізованого опалення щодо квартири відповідача, як і доказів невірності здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем не надано. Сам факт не проживання в даній квартирі та не перебування у договірних відносинах з позивачем не звільняє відповідача від обовязку оплачувати послуги з централізованого опалення за умови їх надання та отримання квартирою відповідача.

Загальна позовна давність, відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

В даній справі представник відповідача просила про застосування позовної давності.

Таким чином, на час розгляду справи у відповідача існує заборгованість перед позивачем за період з з квітня 2010 року по жовтень 2017 року, однак з позовом до суду ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернувся лише в листопаді 2017 року, а тому з відповадача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2014 року по 01.10.2017 року в розмірі 15363 гривні 06 копійок.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідачку пропорційно розміру задоволених вимог. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

На підставі ст.ст. 509, 526, 815, 901, 903 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», м. Івано-Франківськ, вул. Б.Хмельницького, 59А, , заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.11.2014 року по 01.10.2017 року в розмірі 15363 ( п`ятнадцять тисяч триста шістдесят три) гривні 06 копійок.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», м. Івано-Франківськ, вул. Б.Хмельницького, 59А, , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 470 гривень 24 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго», м. Івано-Франківськ, вул. Б. Хмельницького, 59А, .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Суддя Татарінова О.А.

Повний текст рішення складено 31 травня 2019 року.