ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Чернівці

Справа №725/6954/18

Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретар Тодоряк Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича про визнання незаконним та скасування рішення конкурсної комісії, за апеляційною скаргою Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 березня 2019 року та апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 березня 2019 року, (головуючий у 1-й інстанції Нестеренко Є.В.),

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича про визнання незаконним та скасування рішення конкурсної комісії.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки, молоді і спорту від 23 рудня 2011 року йому було присвоєно вчене звання доцента кафедри економічної теорії та менеджменту, він має науковий ступінь доктора економічних наук та стаж роботи на науково-педагогічних посадах з 01 вересня 2000 року.

Наказом №1010-к (параграф 1) від 04 вересня 2017 року був прийнятий на роботу за строковим трудовим договором з 05 вересня 2017 року до заміщення посади за конкурсом у встановленому порядку на посаду доцента кафедри економічної теорії, менеджменту і адміністрування ЧНУ ім. Ю.Федьковича. На час звернення до суду з позовом перебуває у трудових відносинах.

18 жовтня 2018 року на офіційному веб-порталі ЧНУ ім. Ю. Федьковича за адресою електронної сторінки в мережі Інтернет www/chnu/edu.ua було розміщено оголошення про конкурс на заміщення вакантної посади доцента

____________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/532/19 Категорія 40

кафедри економічної теорії, менеджменту та адміністрування економічного факультету університету. Того ж місця він подав до ЧНУ ім. Ю.Федьковича документи для участі у цьому конкурсі.

Рішенням конкурсної комісії щодо конкурсного відбору при заміщенні вакантних посад науково-педагогічних працівників університету від 29 листопада 2018 року був недопущений до участі в конкурсі.

Вказував, що втретє бере участь у конкурсі на заміщення вакантної посади доцента кафедри економічної теорії, менеджменту та адміністрування та втретє конкурсна комісія відмовляє йому у допуску до його участі з одних і тих самих підстав

Згідно вимог оголошеного конкурсу до конкурсантів ставилися такі вимоги: науковий ступінь кандидата наук відповідно до профілю кафедри, стаж роботи на науково-педагогічних посадах не менше 5 років.

Стверджує, що відповідає вимоги, необхідним для участі в конкурсі. Будь-яких зауважень стосовно поданих документів не було.

Підстави, зазначені в мотивувальній частині рішення конкурсної комісії не ґрунтуються на встановлених судом фактах, а є припущеннями.

Вважає рішення конкурсної комісії від 29 листопада 2018 року незаконним, таким, що не відповідає вимогам п. 4 Положення про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників у Чернівецькому національному університеті імені Юрія Федьковича, ухваленого на засіданні Вченої Ради університету 28.11.2016 року та затвердженого наказом в.о. ректора Р.І. Петришина від 30.11.2016 року №193, порушує його право на працю.

Просив визнати незаконним та скасувати зазначене рішення комісії;

зобов`язати відповідача прийняти рішення про допуск його до участі у конкурсі.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 березня 2019 року позовні вимоги в частині зобов`язання прийняти рішення про допус до участі у конкурсі залишено без розгляду.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 березня 2019 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення конкурсної комісії щодо конкурсного відбору при заміщені вакантних посад науково-педагогічних працівників Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича від 29 листопада 2018 року про не допуск ОСОБА_1 до участі у конкурсі на заміщення вакантної посади доцента кафедри економічної теорії, менеджменту і адміністрування економічного факультету Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича.

Стягнуто з Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1409 грн 60 коп.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 березня 2019 року в задоволені заяви представника позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

На рішення суду Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича подав апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Скарга мотивована тим, що при вирішенні питання про допуск особи до участі в конкурсному відборі повинні враховуватись не тільки умови оголошеного конкурсу, а й положення чинного законодавства у галузі освіти в частині, що стосується прав та обов`язків науково-педагогічних працівників, зокрема дотримання норм педагогічної етики, моралі поваги до гідності осіб, які навчаються у закладах освіти тощо.

Позивача не допущено до участі у конкурсі в зв`язку з порушенням ним приписів ч. 3 і 5 пункту 1 ст. 58 Закону України «Про вищу освіту», ч.ч. 7, 8 ст. 3.2 Статуту університету «Основні права та обов`язки працівників університету, правила внутрішнього трудового розпорядку ЧНУ імені Ю.Федьковича, пункт 3.1 «Правил академічної доброчесності ЧНУ імені Ю.Федьковича. Зокрема комісією враховано інформацію про позивача як фігуранта скандалу щодо підкупу виборців, що впливає на імідж університету.

Просить скасувати рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 березня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі на ухвалу суду Білик Р.Р. просить її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Вказує, що позивачем у прохальній частині позову зазначено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Розрахунки понесених витрат та докази оплати цих витрат надано в межах п`ятиденного стоку після проголошення вступної та резолютивної частин рішення, що не суперечить вимогам процесуального закону.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін як законні та обґрунтовані.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 виконані всі вимоги, які ставилися до конкурсантів оголошеного конкурсу. Не допуск його до участі у конкурсі на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників не відповідає вимогам п. 4 Положення про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників у ЧНУ імені Ю.Федьковича, а, отже, є незаконним.

Колегія суддів вважає правильними зазначені висновки суду.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом №1010-к (параграф 1) від 04 вересня 2017 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича за строковим трудовим договором з 05 вересня 2017 року до заміщення посади за конкурсом у встановленому порядку на посаду доцента кафедри економічної теорії, менеджменту і адміністрування з оплатою 0,5 ставки по загальному фонду 2736 грн та 0,5 ставки по спеціальному фонду 2736 грн з доплатами 15% за науковий ступінь кандидата наук, 25% за вчене звання доцента та надбавкою 20% за стаж педагогічної роботи.

Наказом Чернівецького університету від 17 жовтня 2018 року № 1327-к оголошено конкурс на заміщення вакантної посади доцента кафедри економічної теорії, менеджменту і адміністрування.

Рішенням конкурсної комісії щодо конкурсного відбору при заміщенні вакантних посад науково-педагогічних працівників Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича від 29 листопада 2018 ОСОБА_1 був не допущений до участі в конкурсі.

Відповідно до витягу з протоколу засідання конкурсної комісії від 29 листопада 2018 року ОСОБА_1 було порушено приписи ч. ч. 3, 5 пункту 1 ст. 58 Закону України «Про вищу освіту», ч. ч. 7, 8 статті 3.2 Статуту університету «Основні права та обов`язки працівників університету, правила внутрішнього трудового розпорядку ЧНУ імені Ю.Федьковича, пункт 3.1. «Правил академічної доброчесності у ЧНУ імені Ю.Федьковича», схвалених Вченою радою ЧНУ, протокол № 12 від 28.11.2016 року, «у відповідності з пунктом 4 «Положення про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників у Чернівецькому національному університеті імені Юрія Федьковича» конкурсна комісія ухвалює рішення про не допуск д.е.н., доц. ОСОБА_1 , до участі у конкурсі на заміщення вакантної посади доцента кафедри економічної теорії менеджменту і адміністрування економічного факультету університету».

Наказом № 258-к від 22 лютого 2019 року конкурс було визнано таким, що не відбувся, вирішено оголосити конкурс повторно впродовж одного місяця.

Статтею 23 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про вищу освіту» в закладах вищої освіти мають працювати науково-педагогічні, педагогічні та наукові працівники.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Закону України «Про вищу освіту» до основних посад науково-педагогічних працівників закладів вищої освіти віднесені керівник (ректор, президент, начальник, директор), заступник керівника (проректор, віце-президент, заступник начальника, заступник директора, заступник завідувача), діяльність якого безпосередньо пов`язана з освітнім або науковим процесом, директор (начальник) інституту, його заступники, діяльність яких безпосередньо пов`язана з освітнім або науковим процесом, декан (начальник) факультету, його заступники, діяльність яких безпосередньо пов`язана з освітнім або науковим процесом, директор бібліотеки, завідувач (начальник) кафедри, професор, доцент, старший викладач, викладач, асистент, викладач-стажист, науковий працівник бібліотеки, завідувач аспірантури, докторантури.

За правилами ч. 11 ст. 55 Закону України «Про вищу освіту» під час заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників - завідувачів (начальників) кафедр, професорів, доцентів, старших викладачів, викладачів укладенню трудового договору (контракту) передує конкурсний відбір, порядок проведення якого затверджується вченою радою закладу вищої освіти.

Згідно з розділом 4 Рекомендацій щодо проведення конкурсного відбору при заміщенні вакантних посад науково-педагогічних працівників та укладення з ними трудових договорів (контрактів), затверджених наказом Міністерства науки і освіти України 05 жовтня 2015 року № 1005, конкурс на заміщення посади науково-педагогічного працівника в порядку обрання за конкурсом рекомендовано оголошувати не пізніше, ніж за три місяці до закінчення терміну дії трудового договору (контракту) з науково-педагогічним працівником.

Згідно з п. 4 Положення про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників у Чернівецькому національному університеті імені Юрія Федьковича, ухваленого на засіданні Вченої ради університету 28 листопада 2016 року й затвердженого наказом в.о. ректора Р.І. Петришина від 30 листопада 2016 року №193, заяви про участь у конкурсі мають право подавати особи, які мають повну вищу освіту і за своїми професійно-кваліфікаційними якостями відповідають вимогам, установленим до науково-педагогічних працівників Законами України «Про освіту», «Про вищу освіту» та умовами оголошеного конкурсу. Впродовж 5-ти робочих днів після завершення строку подання заяв конкурсна комісія рекомендує ректору ті кандидатури, яких допускає до участі в конкурсному відборі.

Якщо особа, яка подала заяву, не відповідає вимогам оголошеного конкурсу, вона не допускається до участі в ньому рішенням конкурсної комісії, про що отримує письмову відмову не пізніше трьох робочих днів з моменту встановлення невідповідності такої особи вимогам оголошеного конкурсу. Не допускається немотивована відмова в допуску до участі в конкурсі.

До конкурсантів оголошеного конкурсу ставилися наступні вимоги: науковий ступінь кандидата наук відповідно до профілю кафедри, стаж роботи на науково-педагогічних посадах не менше 5 років.

Судом установлено, що ОСОБА_1 має науковий ступінь доктора економічних наук та стаж роботи на науково-педагогічних посадах з 01.09.2000 року.

Рішенням атестаційної колегії Міністерства освіти і науки, молоді і спорту від 23 грудня 2011 року ОСОБА_1 присвоєно вчене звання доцента кафедри економічної теорії та менеджменту.

З урахуванням наведених положень закону суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що згідно поданих документів позивачем виконані всі вимоги, які ставилися до конкурсантів. Як убачається із рішення комісії, будь-яких зауважень стосовно поданих документів до ОСОБА_1 не було.

Колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про те, що позивач не відповідає критеріям щодо педагогічної етики, моралі, що є підставою для не допуску його до участі в конкурсі, оскільки це суперечить вимогам Закону України «Про вищу освіту» та п. 4 Положення про проведення конкурсу. Наявність кримінального провадження відносно позивача не свідчить про вчинення кримінального правопорушення, й, відповідно порушення ним морально-етичних норм.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача Поклітар Г.О. про ухвалення додаткового судового рішення в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що на час прийняття рішення у позовних вимогах не зазначено розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, відсутні докази про розмір таких витрат, не подано клопотання про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем у прохальній частині позову зазначено про вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, згідно технічного запису судового засідання від 06 березня 2019 року представник позивача у відповідності до зазначених вище вимог процесуального закону зробила відповідну заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Розрахунки понесених витрат на професійну правничу допомогу та докази оплати цих витрат представником позивача ОСОБА_2 . надано в межах п`ятиденного строку після проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення (а.с.90-92).

Відсутність клопотання про призначення судового засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат не є підставою для відмови у постановленні додаткового судового рішення.

Оскільки представником позивача відповідно до вимог процесуального закону заявлено про розподіл витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів у справі та вчасно подано відповідні докази на підтвердження таких витрат, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення.

Враховуючи те, що у даному випадку питання ухвалення додаткового рішення відноситься до повноважень суду першої інстанції, який ухвалив рішення у справі, апеляційний суд не наділений процесуальним правом ухвалення додаткового рішення, тому ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 379 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 березня 2019 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 березня 2019 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 травня 2019 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк