Постанова

Іменем України

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 640/13514/16-ц

провадження № 61-34580св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 ,

заінтересовані особи: Восьма державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , Харківська міська рада,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 02 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Шаповала Н. М., Кіпенка І. С., Кокоші В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У вересні 2016 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також встановити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є онукою ОСОБА_5 , 1952 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася її онука - ОСОБА_2 . Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04 серпня 2006 року (актовий запис № 329), виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції, батьками дитини є: мати - ОСОБА_6 (її донька) та батько зазначений як ОСОБА_7 . На момент реєстрації народження ОСОБА_2 , її батько ОСОБА_8 знаходився в місцях позбавлення волі, тому було неможливо зареєструвати дитину за прізвищем її батька « ОСОБА_9 », і відомості про батька дитини були внесені до актового запису про народження відповідно до частини першої статті 135 Сімейний кодекс України (далі - СК України), зазначені лише його ім`я та по-батькові. Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , мати ОСОБА_2 - ОСОБА_6 знаходиться в місцях позбавлення волі. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 10 червня 2015 року № 346, було встановлено опіку над малолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначено заявника опікуном малолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_5 , 1952 року народження, яка приходилась бабусею ОСОБА_2 . Після її смерті була відкрита спадщина, у зв`язку з чим виникла необхідність встановлення факту родинних відносин між неповнолітньою ОСОБА_2 і ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , для участі у спадкуванні за законом після смерті її бабусі ОСОБА_10 .

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 20 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин задоволено. Встановлено факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Встановлено факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є онукою ОСОБА_8 , 1952 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, суд першої інстанції виходив із того, що вказані обставини за результатами судового розгляду підтверджені належними, достовірними та достатніми письмовими доказами, а також узгоджуються з показаннями допитаних в судовому засіданні свідків.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу на вказане рішення, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції, з огляду на те, що судом першої інстанції не було досліджено всіх обставин справи та не було встановлено, що у справі наявний спір про право.

Разом з тим, апеляційна скарга на вказане рішення суду першої інстанції була подана також Харківською міською радою. Заявник посилався на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема, зазначав те, що оскільки встановлення факту родинних відносин у цій справі здійснюється з метою успадкування квартири, встановлення факту родинних відносин не може здійснюватись в порядку окремого провадження.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 02 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_11 - представника ОСОБА_3 задоволено, апеляційну скаргу Харківської міської ради задоволено частково. Рішення Київського районного суду міста Харкова від 20 жовтня 2016 року скасовано. Заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , залишено без розгляду. Роз`яснено ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , що вона має право на пред`явлення позову на загальних підставах.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про задоволення заяви та залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, апеляційний суд виходив з того, що у цій справі виник спір про право, а тому заява про встановлення факту родинних відносин була розглянута та задоволена судом першої інстанції в порядку окремого провадження необґрунтовано.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників

У серпні 2017 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , звернулась засобами поштового зв`язку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційної скаргою на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 02 лютого 2017 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вказує на те, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у даній справі спору про право. Посилається на те, що ОСОБА_2 є онукою ОСОБА_5 і з урахуванням того, що її батько ОСОБА_8 помер, є спадкоємицею ОСОБА_5 першої черги за правом представлення. При цьому, ОСОБА_3 є двоюрідним братом ОСОБА_5 і з урахуванням того, що його батьки вже померли, є спадкоємцем ОСОБА_5 за законом третьої черги за правом представлення. Зазначає, що оскільки відповідно до частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, і спадкування ОСОБА_2 за ОСОБА_8 виключає спадкування ОСОБА_3 , висновок суду про існування спору про право є безпідставним.

У листопаді 2017 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_12 подав заперечення на касаційну скаргу, у яких зазначає про відсутність підстав для скасування ухвали апеляційного суду, оскільки вона є законною і обґрунтованою. Вказує, що у даній справі має місце спір про право, оскільки він заперечує факт наявності родинних відносин між ОСОБА_2 і спадкодавцем ОСОБА_5 .

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 02 лютого 2017 року у вказаній справі.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, провадження № 61-34580ск18 04 червня 2019 року призначено судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, аоскаржувана ухвала апеляційного суду - без змін, оскільки її постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статей ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в місті Харкові, про що в Книзі реєстрації народжень 29 січня 2005 року зроблено відповідний актовий запис за № 329, батьком дитини вказано ОСОБА_7 (зі слів матері), матір`ю - ОСОБА_6

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 39 років, про що 24 травня 2014 року складено відповідний актовий запис № 7660.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 10 червня 2015 року № 346 було встановлено опіку над малолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначено опікуном ОСОБА_1 .

Зі змісту довідки дільниці № 15 КП «Жилкомсервіс» № 1222 від 29 травня 2014 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 проживає одна особа ОСОБА_5 , 1952 року народження, на яку відкрито особовий рахунок з 16 листопада 1990 року, її син - ОСОБА_8 , 1975 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , виписаний 28 травня 2014 року.

В судовому засіданні в суді першої інстанції, будучи допитаними в якості свідків, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 підтвердили існування родинних відносин, зокрема, те, що ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_8 , 1975 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , та є онукою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини першої статті 234 ЦПК України 2004 року, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частиною шостої статті 235 ЦПК України 2004 року, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до частин першої та другої статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1261 ЦК, першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1263 ЦК, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Частиною першою статті 1266 ЦК встановлено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Частиною четвертою статті 1266 ЦК передбачено, що двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин без розгляду, суд апеляційної інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшов правильного висновку про те, що у даній справі наявний спір про право, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин не підлягала розгляду в порядку окремого провадження.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 ЦПК Українизалишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Доводи заявника про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями різних черг, зокрема, ОСОБА_2 - спадкоємець першої черги, а ОСОБА_3 - спадкоємець третьої черги, а тому спір про право у даній справі відсутній, Верховним Судом відхиляються. З урахуванням того, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 і ОСОБА_5 , наслідком якого буде виникнення у неї права на спадкування за ОСОБА_5 як спадкоємиці першої черги, прямо впливає на право спадкування ОСОБА_3 як спадкоємця третьої черги, оскільки позбавляє його права на спадкування за ОСОБА_5 . Беручи до уваги, що ОСОБА_3 заперечує факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 і ОСОБА_5 , у даній справі наявний спір про право.

Інші доводи касаційної скарги були обґрунтовано відхилені апеляційним судом та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

З урахуванням того, що у даній справі встановлення факту родинних відносин ОСОБА_2 та ОСОБА_8 і ОСОБА_5 може вплинути на спадкові права ОСОБА_3 , а також враховуючи, що у даній справі наявний інший спадкоємець ОСОБА_3 і між спадкоємцями наявний спір про право, апеляційний суд дійшов правильного висновку про неможливість встановлення факту родинних відносин у даній справі в порядку окремого провадження і обґрунтовано скасував рішення суду першої інстанції та залишив заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін з підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 02 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик