Справа № 2-1215/11 Головуючий 1 інстанція- Василишин В.О.
Проваження № 22-ц/824/5870/2019 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 травня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2019 року у справі за поданнямстаршого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Голяченка Івана Павловича про примусове проникнення (входження) до житлового будинку боржника, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», боржник: ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Київській області Голяченко І.П. звернувся до суду із вказаним вище поданням, яке мотивував тим, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень знаходиться виконавче провадження № 32712039 щодо виконнання виконавчого листа № 2-1215/11, виданого 09 квітня 2012 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого Є ПАТ «Дельта Банк», боргу за кредитним договором у розмірі 835841,96 доларів США.

Вказував, що за виконавчим листом виконавче провадження відкрите державним виконавцем 23 травня 2012 року і копія постанови про відкриття направлена боржнику, а відтак згідно чинної на той час ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року він є повідомленим про відкриття провадження. Постановою про відкриття виконавчого провадження боржникові надано семиденний строк для добровільного виконання рішення, однак незважаючи на це боржник до відділу не з`явився, судове рішення не виконує, заборгованість не погашає.

Зазначав, що 17 липня 2012 року проведено опис і арешт належного на праві власності боржнику ОСОБА_1 майна, а саме житлового будинку по АДРЕСА_1 і двох земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 за цією ж адресою та

- 2 -

проведено їх оцінку. 01 серпня 2017 року надійшов звіт про оцінку, однак 04 серпня 2017 року до відділу надійшла заява представника боржника про неможливість звернення стягнення на це майно, бо рішенням Броварського міськрйонного суду Київської області від 13 квітня 2016 року право власності на 1/2 частину будинку визнане за ОСОБА_2 , а 1/2 частина залишена за ОСОБА_1

З метою проведення виконавчих дій державним виконавцем 16 серпня 2017 року боржнику направлено повідомлення про проведення опису і арешту майна 06 вересня 2017 року, однак предстаник боржника 06 вересня 2017 року ОСОБА_3 надала письмові пояснення про неможливість проведення виконавчих дій за сімейними обставинами боржника. Після цього держаним виконавцем неодноразово направлялися вимоги про виклик боржника до державного виконавця, які залишені без реагування. Окрім того, 10 серпня 2018 року та 13 грудня 2018 року державним виконавцем здійснено вихід за місцем розташування нерухомого майна по АДРЕСА_1 , проте потрапити на територію домоволодіння не вдалося, так як двері до двору та будинку ніхто не відчинив, про що складено акти і що у свою чергу свідчить про ухилення боржника від проведення виконавчих дій. З огляду на викладене просив постановити рішення про примусове проникнення (входження) до майна боржника, а саме до житлового будинку та земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , розташованих по АДРЕСА_1 з метою проведення виконавчих дій.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2019 року у задоволенні подання старшого державного виконавця відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням, Відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Київській області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення подання, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Скарга мотивована хибністю висновків суду про відсутність доказів вжиття державним виконавцем заходів по виявленню майна боржника, оскільки в матеріалах справи міститься завірена копія матеріалів виконавчого провадження № 32712039, в якій маються докази про неодноразову перевірку державним виконавцем майнового стану боржника. Водночас, дана обставина взагалі не є необхідною для вирішення питання про примусове проникнення до житла боржника. Висновки суду, що боржник був лише один раз повідомлений про доступ до його майна, помилкові бо боржнику добре відомо про судове рішення як і виконавче провадження, яке він добровільно не виконує. Висновки суду про недоведеність ухилення боржника від виконання, як і висновки суду про передчасність подання є помилковими, бо рішення тривалий час не виконується.

Боржник ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, де вказала, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно відмовив у задоволенні подання старшого державного виконавця про примусове проникнення до житла, а доводи апеляційної скарги відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Київській області є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Стягувач ПАТ «Дельта Банк» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримав доводи апеляційної скарги відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Київській області і просив задоволити скаргу, посилаючись на незаконність і необгрунтованість судової ухвали.

В суді апеляційної інстанції старший державний виконавець Голяченко І.П. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати

- 3 -

ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області як незаконну.

Представник боржника ОСОБА_1 адвокат Цой Д.С. в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і обгрунтованість судової ухвали та відсутність підстав для її скасування.

Стягувач ПАТ «Дельта Банк» належним чином повідомлений про час розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, до суду не з`явився, його неявка відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Київській області перебуває виконавче провадження № 32712039 щодо виконнання виконавчого листа № 2-1215/11, виданого 09 квітня 2012 року Броварським міськрайонним судом Київської області, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого Є ПАТ «Дельта Банк», боргу за кредитним договором у розмірі 835841,96 доларів США.

Виконавче провадження відкрите постановою державного виконавця від 23 травня 2012 року, копія якої направлялася боржнику рекомендованою кореспонденцією, а відтак згідно чинної на той час ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року він є повідомленим про відкриття провадження.

Постановою від 23 травня 2012 року накладено арешт на майно боржника та заборону на його відчуження.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2015 року замінено стягувача ПАТ «Кредитпромбанк» на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні № 32712039 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1215/11.

Під час проведення виконавчих дій встанволено, що боржнику ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок та дві земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , розташовані по АДРЕСА_1 , які описані та арештовані, що стверджується актом опису і арешту майна від 17 липня 2012 року.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2016 року за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частку житлового будинкупо АДРЕСА_1 .

- 4 -

Також судом встановлено, що рішення боржником до цього часу не виконане, доступу до належного боржницку нерухомого майна державний виконавець не має.

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця про примусове проникнення до домоволодіння боржника, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки його передчасністю. При цьому суд виходив із відсутності доказів, які б свідчили про необхідність застосування крайнього заходу, такого як надання дозволу на проникнення до житла, для опису і арешту майна боржника, оскільки матеріали справи не містять в собі доказів звернення державного виконавця із запитами щодо виявлення у боржника майна та коштів за рахунок яких може бути задоволено вимоги стягувача та його відсутності.

Також суд, керувався тим, що фактично боржник ОСОБА_1 лише один раз була належним чином повідомлена про необхідність надання доступу до житла для перевірки майнового стану, відповідно факт ухилення боржника від виконання рішення суду державним виконавцем не доведений.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, поскільки вони не грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Зокрема, висновки суду про передчасність подання з огляду на відсутність у справі доказів звернення державного виконавця із запитами щодо виявлення у боржника майна та коштів, за рахунок яких може бути задоволено вимоги стягувача, спростовуються наявною у справі належно завіреною копією матеріалів виконавчого провадження № 32712039 на 91 аркуші, в якій маються докази про неодноразову перевірку державним виконавцем майнового стану боржника щодо наявності у нього як рухомого, так і нерухомого майна, під час яких в тому числі згідно реєстру нерухомого майна була встановлена зміна у 2016 році власників будинку.

Відмовляючи у задоволенні подання з наведених підстав, суд не вказав в ухвалі яке ж саме у боржника є інше майно, на яке можливо звернути стягнення.

Посилаючись на передчасність подання, суд не врахував, що рішення суду не виконується боржником вже близько восьми років після набрання ним законної сили.

Відповідно до ст.1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, а саме судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до приписів ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Отже, закон покладає на громадянина обов`язок самостійно і добросовісно виконати судове рішення, а не чекати його примусового виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Як вище вказувалося, постановою державного виконавця від 23 травня 2012 року відкрито виконавче провадження № 32712039 з виконання виконавчого листа № 2-1215/11, виданого 09 квітня 2012 року Броварським міськрайонний судом Київської області про стягнення із ОСОБА_1 боргу за кредитним договором у розмірі 835841,96 доларів США.

В цей же день 23 травня 2012 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення 6638006,09 грн.

17 липня 2012 року проведено опис належного боржнику ОСОБА_1 майна, а

- 5 -

саме домоволодіння загальною площею 494,4 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки площею 0,0828 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

17 липня 2017 року товариством з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба» складено звіт про оцінку житлового будинку, загальною площею 494,4 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, площею 0,0828 га, за адресою: АДРЕСА_1 .

02 серпня 2017 року на адресу ОСОБА_1 . направлено виклик державного виконавця, де боржника зобов`язано 11 серпня 2017 року з`явитися до державного виконавця щодо сплати боргу та надати відповідні документи.

04 серпня 2017 року представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулася до державного виконавця із листом щодо неможливості звернення стягнення на майно у межах виконавчого провадження, заявами про проведення перевірки майнового стану боржника та ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження.

16 серпня 2017 року державним виконавцем повторно направлено виклик-вимогу на адресу боржника ОСОБА_1 про необхідність явки 06 вересня 2017 року.

06 вересня 2017 року представник боржника надав пояснення про неможливість явки ОСОБА_1 у зв`язку із тяжкими сімейними обставинами. По факту неявки боржника на виклик, державним виконавцем складено відповідний акт.

03 липня 2018 року боржнику направлено виклик-вимогу, у якому зобов`язано в строк до 10 серпня 2018 року виконати рішення суду та надати до відділу підтверджуючі документи про його виконання, а також надати безперешкодний доступ до будинку, будівель, споруд та земельних ділянок по АДРЕСА_1 .

25 липня 2018 року ОСОБА_1 отримала вказану вимогу, про що свідчить інформація із веб-сайту Укрпошта . 10 серпня 2018 року державним виконавцем здійснено вихід за вищевказаною адресою, двері будинку ніхто не відчинив, провести опис та арешт майна боржника не виявилися можливим, що підтверджується відповідним актом державного виконавця.

09 жовтня 2018 року на адресу боржника ОСОБА_1 направлено виклик-вимогу державного виконавця про необхідність виконати рішення суду у строк до 07 листопада 2018 року та надати безперешкодних доступ до вищевказаних об`єктів нерухомого майна. Копія зазначеного виклику вручена за довіреністю 11 грудня 2018 року, що підтверджується інформацією із веб-сайту Укрпошта .

Відповідно до акту державного виконавця від 13 грудня 2018 року провести опис та арешт майна по АДРЕСА_1 не вдалося через неможливість потрапити на територію двору та земельної ділянки.

Наведені обставини у свої сукупності свідчать про те, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконаня рішення без примусового проникнення до житла боржника, що не дало результатів, а дії (бездіяльність) боржника призводять до тривалого невиконання судового рішення, що у свою порушує вимоги чинного законодавства щодо обов`язковості судових рішень.

Це ж стосується висновків суду про недоведеність державним виконавцем факту ухилення боржника від виконання рішення суду, які спростовуються наведеними вище матеріалами справи.

Відповідно до приписів ст.439 ЦПК України та п.13 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», які регулюють це питання виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої

- 6 -

перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Отже, умовами примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника є сукупність обставин, а саме: наявність у боржника чи іншої особи, належних боржнику майна і коштів, а також перешкоджання боржником чи іншою особою державному виконавцю у вільному доступі до житла для проведення виконавчих дій.

Судом незаперечно встановлено, що, незважаючи на неодноразовіспробидержавного виконавця потрапити на територію домоволодіння боржника ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 і провести опис та арешт його майна, таке не виявилося можливим, про що складено акти і що у свою чергу свідчить про ухилення боржника від проведення виконавчих дій і неправильність висновків суду з цього приводу.

При цьому колегія суддів враховує, що боржник добре обізнаний про наявність виконавчого провадження, оскільки неодноразово отримував виклики та повідомлення від держанвого виконавця, а також через представників неодноразово знайомився із матеріалами виконавчого провадження (т.2 а.с.52,57,62,73,78,80,83,84).

Водночас колегія суддів вважає, що неправильність висновків суду щодо підстав відмови у задоволенні подання не призвела до неправильного вирішення цього питання.

Подання старшого державного виконавця про примусове проникнення до житла по АДРЕСА_1 не підлягає до задоволенння, оскільки судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 є власником лише 1/2 частини вказаного будинку.

Власником іншої 1/ 2 частини будинку є ОСОБА_2 , що стверджується рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2016 року, а також витягом з реєстру нерухомого майна, отриманим державним виконавцем 04 серпня 2017 року.

Старший державний виконавець пояснив в суді апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_2 помер, проте докази про це у справі відсутні як і відсутні відомості про те які особи успадкували 1/2 частину будинку після його смерті.

За таких обставин з огляду на те, що інший співвласник (співвласники) будинкупо АДРЕСА_1 , про примусове проникнення до якого клопоче державний виконавець, не залучений до участі у справі, а також враховуючи, що вирішення цього питання безпосередньо стосується його прав і обов`язків, подання державного виконавця задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів враховує, що прийняття судом рішення про права і обов`язки особи, яка не залучена до участі у справі, порушує права цієї особи на справедливий суд, передбачені ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, і є обов`язковою підставою для скасування судового рішення як в апеляційній (п.4 ч.3 ст.376 ЦПК) так і в касаційній інстанціях (п.8 ч.1 ст.411 ЦПК)

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норми матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

У відповідності до ч.4 ст.376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З огляду на наведене мотивувальна частина ухвала Броварського міськрайонного суду

- 7 -

Київської області від 08 лютого 2019 року підлягає зміні в частині визначення правових підстав відмови у задоволенні подання державного виконавця, з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

Згідно п.2 ч.1 ст.389 ЦПК України ухвала суду щодо примусового проникнення до житла (п.35 ч.1 ст.353 ЦПК) не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Голяченка Івана Павловича задоволити частково.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2019 року змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови, в іншій частині цю ухвалу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно п.2 ч.1 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: