ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

06 травня 2019 року

м. Харків

справа № 640/80/18

провадження № 22-ц/818/2074/18

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії - Кругової С.С., Бурлака І.В.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_3;

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_4;

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові

цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2018 року

В С Т А Н О В И В :

Позивач за первісним позовом ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову зазначає, що 17.12.2010 р. вона зареєструвала шлюб із відповідачем, від даного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відносини між подружжям поступово погіршувались і відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Повноцінної участі у матеріальному забезпеченні свого сина відповідач не бере, забезпеченням спільної дитини займається матір. Дитина повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач є здоровим та працездатним чоловіком, має високий дохід, який отримує як фізична особа - підприємець, має регулярний дохід, інших осіб на утриманні не має, а відтак має об'єктивні можливості забезпечення свого неповнолітнього сина. Зазначила, що встановлений законодавством мінімальний розмір аліментів становить 930 гривень щомісяця. Відповідач лише час від часу надає їй 1000 гривень, що є недостатнім для утримання сина.

У зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача кошти на утримання дитини - в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

20 березня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

В обґрунтування зустрічного позову вказав, що 17.12.2010 р. між ними було зареєструвала шлюб, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 09.02.2018 р. шлюб між ним та ОСОБА_3 було розірвано. Син, народжений в шлюбі, зареєстрований в квартирі, яка належить йому, та фактично проживає по черзі у кожного з батьків, за графіком 3 дні за місцем реєстрації з батьком, та 5 днів з мамою. В якості доказів надав акти, складені за участю сусідів, фотографії з дитиною, на яких зазначена дата, довідку про склад сім'ї. Вказав, що матеріально забезпечує сина, зокрема купує йому одяг, взуття, продукти харчування, несе інші затрати, пов'язані з його життям, навчанням, розвагами, сплачує комунальні платежі за сина та відповідача, яка також зареєстрована в його квартирі. Мати дитини самоусунулась від обов'язку забезпечення спільної дитини.

На підставі вищенаведеного позивач просить суд стягнути з відповідача кошти на утримання дитини - в розмірі 1/4 частки з усіх видів її доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 12.12.2018 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 звернулась до суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 12 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на те, що оскаржує рішення суду лише в частині відмови в задоволенні її позовних вимог.

Вважає помилковим висновок суду про те, що вона не має права на аліменти, оскільки відсутні докази того, що дитина проживає з нею, відповідач час від часу сплачує 1000 грн., а іноді дитина проживає з батьком. Зазначені обставини не свідчать про те, що кожен з батьків приймає однакову участь в матеріальному та духовному утриманні дитини.

Вважає доведеним той факт, що дитина проживає з нею, оскільки в Ленінському районному суді м.Харкова слухається справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення порядку спілкування та участі у вихованні дитини. В матеріалах справи міститься порядок, який запропоновано Департамент служб у справах дітей від 27.04.2018 року № 269, яким визначено певний порядок, відповідно до якого дитина має проживати з матір'ю приблизно 26 днів на місяць.

Не погоджується з висновком суду про те, що ОСОБА_4 добровільно сплачує аліменти та батьки в рівних частинах несуть витрати на дитину.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням ціни позову та малозначності справи, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Судом встановлено, що сторони з 17 грудня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 . (а.с.7)

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження. серія НОМЕР_3 (а.с.8)

09 лютого 2018 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова у справі №642/6185/17.

Згідно довідки дільниці №63 КП «Жилкомсервіс» від 30.01.2018 р. ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 (а.с.26).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень.

Згідно з ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов'язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Судом першої інстанції встановлено, що спільна дитина сторін - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає по черзі у кожного з батьків, за графіком приблизно 3 дні у батька та 5 днів у матері.

Вказані обставини буди підтверджені ОСОБА_3 в судовому засіданні суду першої інстанції.

Доказів того, що дитина проживає постійно у одного з батьків сторонами не надано.

Апелянт посилається на те, що в провадженні Ленінського районного суду м.Харкова слухається справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення порядку спілкування та участі у вихованні дитини. В матеріалах справи міститься порядок, який запропоновано Департаментом служби у справах дітей від 27.04.2018 року № 269, яким визначено певний порядок, відповідно до якого дитина має проживати з матір'ю приблизно 26 днів на місяць.

Доказів того, що вказана справа розглянута та визначено порядку спілкування та участі у вихованні дитини саме у такий спосіб, як зазначає апелянт матеріали справи не містять.

Між тим, згідно з інформації веб-сайту «Судова влада», справа № 642/599/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення порядку спілкування та участі у вихованні дитини ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04.03.2019 року позов залишено без розгляду. Вказане рішення набрало законної сили 20.03.2019 року.

Враховуючи той факт, що із матір*ю дитина проживає більшість часу отже на ОСОБА_3 покладено більше турбот щодо утримання дитини, з урахуванням обставин справи, вимог закону, інтересів дитини судова колегія вважає за можливе стягнути з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 21.03.2011 року аліменти у розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Також, слід зазначити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України).

Доводи ОСОБА_4 про те, що він сплачує комунальні послуги за житло в якому проживає ОСОБА_3 висновків суду не спростовує, оскільки ці правовідносини регулюються іншими нормами права.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про часткове задоволення позову із наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином відповідно до положень ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1057,20 грн. - судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 12 грудня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - скасувати, ухвалити у цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) аліменти на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 21.03.2011 року у розмірі 1/8 частини частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи із 10 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1)судовий збір в дохід держави судовий збір 1057 грн. 20 коп. за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - І.В. Бурлака

С.С. Кругова