Ухвала

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 697/160/15-ц

провадження № 61-23846св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08 лютого 2018 року у складі судді Русакова Г. С. та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 23 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Василенко Л. І., Бородійчук В. Г., Фетісової Т. Л.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Заяву обґрунтовував тим, що після ухвалення рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 червня 2015 року та перегляду його у апеляційному та касаційному порядках йому стали відомі нововиявлені обставини, а саме: із змісту судового рішення вбачається, що відповідач не був присутній у судовому засіданні, його інтереси представляла адвокат Пономаренко В. О., що і викладено у судовому рішенні; після дорожньо-транспортної пригоди позивач обгородив частину свого паркану тимчасовою огорожею із листів фанери висотою вище ніж 2 м за яким нічого не видно і відповідач не міг знати того, що позивач не провів відновлювальний ремонт паркану, а фактично продовжив будівництво паркану. Ця обставина не була йому відома на час розгляду справи у судах, оскільки про неї він дізнався від одного із робітників, який приймав участь у будівництві нового паркану, лише у вересні 2017 року. Крім того, із будівельного паспорту, наданого позивачем до матеріалів справи вбачається, що позивачу надано дозвіл та виготовлено будівельний паспорт на будівництво підпірної стінки (а не паркану) з північної сторони домоволодіння вздовж заїзду до гаража Канівського держлісгоспу довжиною 73,5 м та висотою 2,05 м, тобто перпендикулярно вул. Київська, якою рухався автомобіль під керуванням відповідача, що унеможливлювало наїзд його автомобіля на підпірну стінку (паркан). На фототаблиці, виконаній слідчим Канівського міського відділу управління міністерства внутрішніх справ Божко О. М. видно, що автомобіль стоїть впритул до кам`яної колони, яка жодних пошкоджень не має. Крім цього, видно, що ліва сторона першої частини автомобіля не торкається до колони, але є уже пошкодженою. На фотографіях, наданих позивачем зазначено ніби-то проведені роботи із демонтажу окремого елементу підпірної стінки від металевої хвіртки зеленого кольору у сторону вул. Київська, але чи був дійсно демонтаж та усунення пошкоджень нічим не підтверджено, оскільки відсутній акт огляду підпірної стінки відразу ж після можливого пошкодження.

Вказані обставини вважає нововиявленими та істотними, оскільки за умови присутності відповідача в судовому засіданні 15 червня 2015 року при розгляді справи, якби відповідачеві вони були відомі, то суддя ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просив скасувати рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 червня 2015 року у зв`язку з нововиявленими обставинами та вирішити справу посуті.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08 лютого 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди, відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що обставини, на які посилається позивач, не можуть визнаватися нововиявленими, оскільки дії вчинені представником вважаються такими, що вчинені самим довірителем, а проведення відновлювального ремонту чи будівництво нового паркану не було предметом розгляду цієї справи, тоді як переоцінка доказів при перегляді рішення за нововивленими обставинами не допускається.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 23 лютого 2018 року у прийняті апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08 лютого 2018 року відмовлено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що законодавством України не передбачено перегляд ухвали про відмову у задоволенні заяви за нововиявленими обставинами у апеляційному порядку.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У травні 2018 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08 лютого 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 23 лютого 2018 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив суд скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що істотна для справи обставина, яка не була і не могла бути відома заявнику, і не встановлена судом є те, що під час дорожньо-транспортної пригоди, учасником якої був ОСОБА_2 , відбувся наїзд на дерево, а не на кам`яний паркан, як стверджував позивач. Ця обставина існувала на час розгляду справи, але про її існування відповідачу не було відомо. Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції порушив положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплено право кожного на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано цивільну справу та надано строк на подання відзиву на касаційну скаргу.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши матеріали справи, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для зупинення касаційного провадження у справі.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 27 березня 2019 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду цивільну справу № 760/20599/15-ц (провадження № 61-40083св18).

Постановляючи вказану ухвалу, Верховний Суд у справі, яку передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, виходив із наявності підстави, передбаченої частиною п`ятої статті 403 ЦПК України.

Підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду стало те, що Верховний Суд під час розгляду справ, предметом оскарження у яких були ухвали про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, за правилами різних юрисдикцій дійшов протилежних правових висновків щодо можливого оскарження таких ухвал у касаційному порядку. Верховний Суд, як суд касаційної інстанції, є судом права, а не факту та, за загальним правилом, не повноважний переоцінювати фактичні обставини справи. Водночас, якщо суд попередньої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами і, відповідно, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, перегляд такої ухвали про відмову судом касаційної інстанції може означати втручання в оцінку фактичних обставин справи. Отже, правовою проблемою є різний підхід судами касаційної інстанції цивільної та господарської юрисдикції до розуміння та тлумачення ідентичних положень процесуального закону щодо компетенційної складової у понятті терміну «судом, встановленим законом».

Враховуючи зазначене, вбачається, що оскаржувані судові рішення у цій справі та оскаржуване рішення, яке передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухваленні у подібних правовідносинах.

За змістом пункту десятого частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 760/20599/15-ц.

Керуючись статтями 252, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 697/160/15-ц за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08 лютого 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 23 лютого 2018 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 760/20599/15-ц.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик