Справа № 372/863/19
Провадження № 2-929/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.

за участю секретаря Авсюкевич Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в приміщенні Обухівського районного суду Київської цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, третя особа Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області,

В С Т А Н О В И В:

06.03.2019 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, уточнивши в якій просив суд зняти арешт, накладений на підставі постанови Державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції від 13.12.2001 в рамках примусового виконання вироку Канівського районного суду Черкаської області від 25.10.1999 на майно що належить ОСОБА_2 а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Проте як вказує позивач, ОСОБА_2 ніколи не проживав в даній квартирі та не був та не є власником у ній, позивач жодних документів по арешту не отримував.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, уточнений позов підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, заяв клопотань не подавав, про слухання справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , що підтверджується, свідоцтвом про право власності на житло.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Згідно довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на квартиру ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , накладено обтяження, тип обтяження: арешт, реєстраційний номер обтяження: 1235177, підстава: постанова б/н від 13.12.2001, Державна виконавча служба, Обухівське РУЮ, зареєстровано 12.08.2004 року Українською міською державною нотаріальною конторою. Власник ОСОБА_2 .

Згідно ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Європейський Суд з прав людини у ряді випадків вбачав порушення ст. 1 Протоколу навіть тоді, коли не було юридичного позбавлення права власності на майно, але через ті або інші обставини людина була позбавлена практичної можливості користуватися своєю власністю.

В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

На підставі ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», особа, яка не стороною виконавчого провадження, та є власником (володільцем) майна і яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач не був власником вказаної квартири, арешт накладений квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , порушує можливості реалізації позивачу своїх прав власності на вищезазначене нерухоме майно та унеможливлює прийняти спадщину після смерті батька, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а порушене право позивача підлягає судовому захисту, так як у матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, а відтак і про задоволення позову.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 81, 82, 141, 265, 280-285, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, третя особа Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області - задовольнити.

Зняти арешт накладений на підставі постанови Державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції від 13.12.2001 з квартири АДРЕСА_2 , яка належала на праві власності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 02.10.2019.

Суддя О.Б. Тиханський