ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1942/19 Головуючий у 1-й інстанції: Воробйов А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначав, що 17 вересня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №500305322, за умовами якого останній був наданий кредит на суму 16 620 грн. строком до 18.09.2015 року, 29 травня 2013 року сторонами був укладений кредитний договір №500377006 на суму 9972 грн. строком до 30.05.2016 року. 10.10.2016 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за вказаними договорами.

Посилаючись на те, що позичальник свої зобов`язання за кредитом не виконала, має заборгованість за кредитним договором № 500377006 від 29 травня 2013р в сумі 19 569,79 грн., з яких: 9 754.03 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 5 615, 76 грн. - за процентами, 4200 грн. - пеня; за кредитним договором № 500305322 від 17 вересня 2012р. в сумі 8 446.41 грн., з яких: 4 246.41 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 4200 грн. - пеня, просив про задоволення позову і відшкодування судових витрат.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведений факт набутті права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , а відтак відсутні підстави для стягнення боргу за кредитними договорами.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. На підтвердження факту набуття права вимоги за кредитними договорами позивач надав суду належні і допустимі докази, а саме фотокопії договорів факторингу з відповідними додатками (витягами), які засвідчені належним чином і місять інформацію щодо спірних кредитних договорів. На порушення норм процесуального права суд першої інстанції не дав належної оцінки цим доказам. Оскільки зібраними у справі доказами підтверджується як набуття позивачем права вимоги за кредитними договорами, так і розмір заборгованості, позов пред`явлено з дотриманням строків позовної давності, просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, позивачем не доведений факт набуття права вимоги за кредитними договорами. Пропущено строк позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

За вимогами п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із наданих суду доказів встановлено, що 17 вересня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №500305322 на суму 16620 грн. строком до 18.09.2015 року (а.с.5-8).

Заборгованість за кредитним договором № 500305322 від 17 вересня 2012р. в сумі 8 446.41 грн., з яких: 4 246.41 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 4200 грн. - пеня (а.с.22)

29 травня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №500377006 на суму 9972 грн. строком до 30.05.2016 року (а.с.15-19).

Заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 30.09.2019 становить 19 569,79 грн., з яких: 9 754.03 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 5 615, 76 грн. - за процентами, 4200 грн. - пеня (а.с.11).

Відповідно до вимог статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до статті 12 ЦПК України. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення усіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як убачається із наданих позивачем доказів, на підтвердження позовних вимог, а саме: відступлення права вимоги за кредитними договорами № 500377006, 500305322 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало витяг з Додатку №1-1 до Договору факторингу №2016-1 ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами між ТОВ «Дата Майнінг груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 14), копію договору факторингу від 30 вересня 2015 року, укладеного ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг груп» (а.с.25,26), копію додаткової угоду №1 до договору факторингу від 30.09.2014 року, укладеного ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг груп» від 08.12.2014 року (а.с.27), копію договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року (а.с.28) , копію акту прийому-передачі реєстру боржників за цим договором від 10.10.2016 року (а.с.31); повідомлення ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» від 24.10.2016 року № 001474147-1,001469537-1.

Однак, вказаними доказами не підтверджується факт передачі ПАТ «Альфа-Банк» на користь ТОВ «Дата Майнінг груп» кредитних зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором від 17 вересня 2012 року №500305322 на суму 16620 грн. та від 29 травня 2013 року №500377006 на суму 9972 грн. та не вбачається можливим встановити у якому саме обсязі передано право вимоги.

Крім того, відповідно до п. 1.3. договору факторингу від 30.09.2014 року, укладеному між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг груп» право грошової вимоги вважається відступленим Фактору в день отримання Клієнтом грошових коштів від Фактора у строки і порядку, передбаченому п. 3.2. цього Договору, що підтверджується підписанням Акту прийому-передачі прав вимоги за формою наведеною у Додатку 2 до цього Договору. (а.с.25).

Обов`язок первісного кредитора у зобов`язанні передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, встановлений і ст. 517 ч. 1 ЦК України.

Проте, в матеріалах справи відсутні відомості щодо підписання сторонами договору від 30.09.2014 року ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг груп» акту приймання-передачі прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договорами від 17 вересня 2012 року №500305322 на суму 16620 грн. та від 29 травня 2013 року №500377006 на суму 9972 грн., що були укладені з ОСОБА_1

Позивачем додатки до Договору факторингу від 30.09.2014 року не були додані до позовної заяви, а в тексті договору не міститься інформації про ОСОБА_1 .

Більш того, Договір факторингу від 30.09.2014 року, копія якого міститься в матеріалах справи, взагалі не містить другого аркушу (відсутні п.п.1.4-3.2) (а.с.25-25 зв.).

Отже, матеріали справи не містять належних доказів про передачу права вимоги від ПАТ «Альфа-банк» до «ТОВ «Дата Майнінг груп». Документи, які зазначені у цьому договорі як додатки, зокрема, Додатки №1,2 не додано.

Відтак, позивачем не доведено і ту обставину, що відбувся перехід права вимоги від ПАТ «Альфа-Банк» до ТОВ «Дата Майнінг груп», оскільки відсутній акт приймання-передачі прав вимоги, який підписується сторонами у відповідності до п. 1.3 договору від 30.09.2014 року, який би свідчив про перехід права вимоги та з якого можливо було б встановити, що відбувся перехід права вимоги за кредитними договорами, укладеними з ОСОБА_1

Не можна визнати належним доказом на підтвердження факту переходу права вимоги від ТОВ «Дата майнінг груп» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, укладеними з ОСОБА_1 , наданий позивачем витяг з додатку №1-1 до договору факторингу № 2016-1 ДМГ/ЕАПБ від 10.10.2016 року, зважаючи на те, що у цьому витягу зазначені лише номер і дата кредитного договору та прізвище позичальника, у якому не вказано, станом на яку дату нараховано заборгованість, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду, всі суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, напрямки та підстави їх нарахування та відсутні відомості про те, що матеріали кредитної справи (з даними про погашення кредиту та інш.) передавались новому кредитору, як це передбачено ст. 517 ч. 1 ЦК України. До того ж, вказаний витяг не завірений належним чином, не містить підписів уповноважених осіб та печаток покупця та продавця, її відповідність оригіналу договору не посвідчена в установленому законом порядку, а сформований і підписаний лише працівником ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та містить відтиск печатки лише однієї сторони договору від 10.10.2016 року - позивача. Вказані документи суду в оригіналі надано не було.

Більш того, вказаний витяг не дає можливості встановити, що він є невід`ємною частиною Договору факторингу і що право вимоги за кредитними договорами перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У частині першій статті 513 ЦК України зазначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

За таких обставин позивач не надав до суду доказів, що є новим кредитором у зобов`язаннях із відповідачем відповідно до умов зазначеного кредитного договору, що був укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1

Враховуючи положення ст. ст. 1077, 1078 ЦК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем по справі до суду не надані належні та допустимі докази про перехід до позивача по справі права вимоги за кредитним договором і що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, ОСОБА_1 відповідно до умов кредитних договорів від 17.09.2012 року та 29.05.2013 року, що укладені між первісним кредитором ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За таких обставин та з урахуванням наведених норм матеріального і процесуального права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не надано суду доказів, що він є новим кредитором у зобов`язаннях із відповідачем відповідно до умов зазначених кредитних договорів.

Доводи апеляційної скарги, про те що додатки до договорів факторингу, є банківською таємницею, не заслуговують на увагу, оскільки у відповідності до ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» така інформація не віднесена до банківської таємниці. Позивач не скористався своїм правом надати витяги із додатків, які стосуються інформації щодо спірних кредитних договорів, і не розкривати інформацію стосовно інших боржників.

З урахуванням встановлених обставин у справі та зазначених вимог закону суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 268, 369 ч.1, 374 , 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий:

Судді: