Справа № 567/355/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

секретар - Клімович О.О.

за участі :

представника позивача адвоката Божко Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням

в с т а н о в и в

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до Острозького районного суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

В обгрунтування позову зазначено, що для позивачів на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . В даній квартирі значиться зареєстрованим ОСОБА_4 , який проживав в ній до червня 2017 року. В подальшому відповідач добровільно виїхав, забрав усі свої речі та більше не повертався, його фактична адреса проживання не відома. 21 листопада 2018 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 був розірваний.

З червня 2017 року відповідач ОСОБА_4 жодного разу по місцю своєї реєстрації не з`являвся, його особистих речей в будинку немає, більше одного року не проживає без поважних причин. В добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку в належній позивачам квартирі відмовився, що змусило позивачів звернутись в суд з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Вказали, що реєстрація відповідача за місцем проживання у квартирі порушує право користування квартирою, оскільки позивачі несуть додаткові витрати щодо нарахування комунальних платежів та оформлення субсидії. Зазначили, що ніяких відносин з відповідачем не підтримують, у зв`язку з чим вважають, що відповідач втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позивачам на праві спільної часткової власності. Судові витрати просили залишити за ними.

21 березня 2019 року ухвалою суду було відкрите спрощене провадження, справа призначена до судового розгляду.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали до суду заяви в яких вказали, що заявлені позовні вимоги підтримуть в повному обсязі, просять суд їх задовільнити з підстав викладених в позовній заяві. Просили визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засідання представник позивачів адвокат Божко Т.Ю., позовні вимоги своїх довірителів підтримала в повному обсязі та пояснила, що позивачам на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою АДРЕСА_1 . В даній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_4 Договір найму користування житлом, за адреою в АДРЕСА_1 , між власниками житла та відповідачем не укладався, та у виконавчому комітеті Оженинської сільської ради не реєструвався. Реєстрація у жиловому приміщенні відповідача не влаштовує її довірителів, як власників житла, оскільки вони змушені сплачувати комунальні послуги та інші необхідні платежі, крім того дана обставина позбавляє її довірителів можливості оформити субсидію. В зв`язку з чим вони в усній формі зверталися до відповідача з пропозицією добровільно знятися з реєстрації, однак це залишилося поза його увагою.

Заначила, що її довірителі бажать використовувати належне житло, для власного проживання та проживання членів сім`ї, а реєстрація відповідача, який не належать до членів їхньої сім`ї, так як шлюб між ОСОБА_1 та ним розірваний, відповідно до рішення суду, є перешкодою в цьому. Вказала, що відповідач більше двох років без поважних причин не проживає в квартирі за зазначеною адресою, договору на користування житлом з позивачами, як власниками квартири, він не укладав, за відповідачем житлове приміщення не зберігається, тому його слід визнати таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема через оголошення на сайті Острозького районного суду веб-портал судова влади України - http://ost.rv.court.gov.ua/sud1713/, відзиву та заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.223 ЦПК, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за клопотанням представника позивача, суд прийшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача адвоката Божко Т.Ю. свідків, вивчивши матеріали справи вважає, що позов доведений та підлягає задоволенню з таких підстав.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, вона проживає в АДРЕСА_2 . Позивачі по справі є її сусідами. Вона тривалий період часу знає позивачів та спілкується з ними. Вказала, що відповідач по справі ОСОБА_4 був одружений з ОСОБА_1 , шлюб на даний час між ними розірваний. Вказала, що вже понад рік, як відповідач забрав свої речі та поїхав, відтак не проживає там, вона його там не бачила. Вказала, що нею був підписаний акт від 28.02.2019 року, який був складений комісією в складі голови Оженинської сільської ради ОСОБА_6 , спеціаліста Оженинської сільської ради Мельничук І.В., депутата сільської ради Нагорної Т.К. про те, що ОСОБА_4 , в квартирі за адресою АДРЕСА_1 не проживає з 2017 року. Вказала, що на даний час там проживають позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 Запевняє, що відповідач по справі ОСОБА_4 в будинку за адресою АДРЕСА_1 не проживає, є лише зареєстрованим в ньому. Його речей та майна там немає.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в АДРЕСА_3 та є знайома з позивачами по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які проживають за адресою АДРЕСА_1 . Вказала, що відповідач по справі ОСОБА_4 був одружений з ОСОБА_1 , шлюб на даний час між ними розірваний. Запевнила суд в тому, що вже понад рік, як відповідач забрав свої речі та поїхав, відтак не проживає там, вона його там не бачила. Вказала, що нею був підписаний акт від 28.02.2019 року, який був складений комісією в складі голови Оженинської сільської ради ОСОБА_6 , спеціаліста Оженинської сільської ради Мельничук І.В., депутата сільської ради Нагорної Т.К. про те, що ОСОБА_4 , в квартирі за адресою АДРЕСА_1 не проживає з 2017 року. Вказала, що на даний час там проживають позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 Запевняє, що відповідач по справі ОСОБА_4 в будинку за адресою АДРЕСА_1 не проживає, є лише зареєстрованим в ньому. Його речей та майна там немає.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено наступні обставини.

Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 17.12.1998 року та технічного паспорту на квартиру, інвентарний номер 709, реєстровий номер 5-140-370, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить квартира, що розташована в АДРЕСА_1 , загальною площею 41,6 кв. м по 1/3 долі ( а.с.15-16).

Відповідно до довідки Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області № 805/02-23 від 05.03.2019 року, згідно запису по господарської книги № 1, особовий рахунок № НОМЕР_1 за 1996-2000 роки квартира за адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по 1/3 долі, в якій вони зареєстровані та проживають ( а.с.14).

Відповідно до рішення Острозького районного суду Рівненської області № 567/951/18 від 21.11.2018 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірваний. Рішення набрало законної сили 22 грудня 2018 року ( а.с.17).

Крім того, факт не проживання ОСОБА_4 у квартирі за адресою АДРЕСА_1 більше одного року підтверджується: актом Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області № 90 від 28.02.2019, за яким ОСОБА_4 , колишній чоловік ОСОБА_1 не проживає в квартирі з 2017 року (а.с. 12).

В судовому засіданні встановлено, що позивачі та відповідач є зареєстрованими за місцем проживання в квартирі АДРЕСА_4 , яка належить позивачам.

З пояснень представника позивача, свідків в судовому засіданні встановлено, що відповідач понад рік, починаючи з 2017 року в даній квартирі не проживає. В судовому засіданні встановлено, що договору найму житлового приміщення між сторонами не укладалось.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до 6. ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Статтею 156 ЖК України визначено, що припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє права користування займаним житловим приміщенням, а в разі відсутності угоди між власником будинку і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням, застосовуються правила ст. 162 ЖК - плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку, що належить громадянинові. Зазначене вказує, що така особа фактично набуває статусу наймача житлового приміщення. Договір найму житлового приміщення між нами та відповідачем не укладався.

В той же час, ч. 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад шість місяців, якщо інше не встановлено між ним та власником житла чи законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В той же час, ч. 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним та власником житла чи законом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 ЖК України. У зв`язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК, стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 з 2017 року без поважних причин не проживає в квартирі АДРЕСА_4 , на даний час не є членом сім`ї власників квартири, договору на користування житлом з власниками не укладав і відповідно до ст. 150 ЖК України, ст.405 ЦК України за ним житлове приміщення не зберігається, реєстрація відповідача за місцем проживання у квартирі, належній позивачам є перешкодою для розпорядженню ними своїми майновими правами, тому його слід визнати таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259,264-265, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 319,346,383, 405 ЦК України, суд

у х в а л и в

позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_5 , ІПН НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_6 ) ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_5 , ІПН НОМЕР_3 ) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 ) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщення задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 червня 2019 року.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.