Ухвала

11 травня 2019 року

м. Київ

справа № 219/9691/18

провадження № 61-8401ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу кредитної спілки «Інтеграл» на постанову Донецького апеляційного суду від 21 березня 2019 року у справі за заявою кредитної спілки «Інтеграл» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року кредитна спілка «Інтеграл» (далі - КС «Інтеграл») звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування свого позову зазначила що, 10 січня 2014 року між КС «Інтеграл» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 529/4/С, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 15 200 грн.

Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь КС «Інтеграл» заборгованість за кредитним договором станом на 23 серпня 2014 року у сумі 20 578, 33 грн, з яких: 12 723, 59 грн - заборгованість за тілом кредиту; 7 681, 83 грн - заборгованісь за відсотками; 172, 92 грн - 3% річних.

Рішення набрало законної сили і звернуто до виконання.

Станом на 09 січня 2018 року було сплачено 20 578, 33 грн, які було спрямовано на погашення процентів за кредитом.

Станом на 31 жовтня 2018 року заборгованість за договором становить 128 144, 49 грн, з яких: 12 723, 59 грн - заборгованість за тілом кредиту; 84 626, 91 грн - заборгованісь за відсотками за користування кредитом з 24 серпня 2014 року по 31 жовтня 2018 року; 1 513, 20 грн - 3% річних; 29 280, 79 грн -інфляційні втрати.

Посилаючись на ці обставини і на те, що тіло кредиту було стягнуто судовим рішенням, КС «Інтеграл» просила стягнути з ОСОБА_1 87 136, 77 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом з 24 серпня 2014 року по 18 грудня 2018 року, 1 563, 40 грн - 3% річних; 30 759, 28 грн - інфляційних втрат.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Донецького апеляційного суду від 21 березня 2019 року апеляційну скаргу КС «Інтеграл» задоволено частково.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів та розподілу судових витрат змінено; в частині вирішення вимог про стягнення інфляційних втрат і 3% річних скасовано і ухвалено нове рішення.

Позовні вимоги КС «Інтеграл» про стягнення інфляційних втрат і 3% річних задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «Інтеграл» 909, 82 грн - 3% річних, інфляційні втрати з 24 серпня 2015 року по 09 січня 2018 року - 243, 20 грн, всього 1 153, 02 грн.

В частині стягнення 653, 58 грн - 3% річних, 30 516, 08 грн - інфляційних втрат відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

КС «Інтеграл», в якійзаявник просить змінити постанову Донецького апеляційного суду від 21 березня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 529/4/С від 10 січня 2014 року в сумі 64 576, 58 грн - заборгованість за відсотками, або 14 474, 98 грн на рівні облікової ставки НБУ; 1 291, 53 грн - 3% річних, 26 737, 35 грн - інфляційних втрат, вирішити питання розподілу судових витрат, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають

касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 87 136, 77 грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 192 100, 00 грн).

Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

Заявник у касаційній скарзі вказав, що ним порушено питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для заявника, а також значний суспільний інтерес, тому є підстави для відкриття касаційного провадження.

Оцінивши доводи касаційної скарги, та зміст постанови суду апеляційної інстанції, якою встановлено обставини щодо правовідносин сторін за кредитним договором від 10 січня 2014 року, суд дійшов висновку про безпідставність вказаних доводів заявника.

Фундаментального значення результатів розгляду цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики, а також наявності значного суспільного або індивідуального інтересу у справі не виявлено.

Отже, випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки КС «Інтеграл» подано касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою кредитної спілки «Інтеграл» на постанову Донецького апеляційного суду від 21 березня 2019 року у справі за заявою кредитної спілки «Інтеграл» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором- відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников