КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7980/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

суддя-доповідач Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 січня 2019 року у складі судді Дубас Т.В.,

у справі за заявою комунального підприємства «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В :

Судовим наказом Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 грудня 2018 року стягнуто з боржника ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства» (надалі - КП «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства») заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 33 384 грн. 52 коп. та судовий збір, в сумі 176 грн. 20 коп.

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася у суд із заявою про скасування судового наказу.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 січня 2019 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі за заявою комунального підприємства «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги, повернуто без розгляду.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, скаржник просить скасувати ухвалу районного суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви про скасування судового наказу.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 160 ЦПК України встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 2 ст. 160 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо:

1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку;

2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника;

3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості;

4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

6) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів;

7) заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 3 ст. 170 ЦПК України, заява про скасування судового наказу має містити:1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб - громадян України; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) наказ, що оспорюється; 5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 ЦПК України, у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Встановлено, що ОСОБА_1 до заяви про скасування судового наказу не долучила квитанцію про сплату судового збору, а томурайонний суд на підставі ч.6 ст.170 ЦПК України обґрунтовано подану по справі заяву повернув.

Колегія суддів не погоджується з твердженнями апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права.

Так, порядок та розмір справляння судового збору визначається Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI .

Дійсно, у п. 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» міститься посилання на те, що судовий збір не справляється за подання заяви про скасування судового наказу.

Між тим, порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК. Подання заяви має відбуватися із дотриманням певних умов.

Зокрема, п. 1 ч. 5 ст. 170 ЦПК Українипередбачено, що до заяви про скасування судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Отже, якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов`язковою, то наслідком недотримання цієї умови є повернення судом заяви про скасування судового наказу без розгляду (ч.6 ст.170 ЦПК).

Окрім цього, положеннями п.42 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання заяви про скасування судового наказу - у 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить мінімальну суму - 96 грн. 05 коп.

За таких обставин, колегія суддів визнає помилковими вимоги ст. 2 Закону «Про судовий збір» про звільнення особи від сплати такого збору й визнає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про наявність підстав до звільнення скаржника від сплати судового збору.

Таким чином, за наявності колізії норм у Законі України «Про судовий збір», суд першої інстанції, вирішуючи питання прийняття заяви ОСОБА_1 , дійшов обґрунтованого висновку про повернення її без розгляду у відсутність доказів сплати судового збору, остільки законодавець зобов`язує суд під час прийняття заяви керуватися положенням цивільного процесуального законодавства (п.1 ч.5 ст.170 ЦПК), яким передбачено оплату відповідної заяви судовим збором, ставка якого визначена у п. 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи вищенаведене, встановлений законодавцем розмір судового збору, який підлягав до сплати під час подачі заяви - 96 грн. 05 коп., колегія суддів не вбачає правових підстав до скасування ухвали районного суду.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та зібраним доказам й доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 травня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: