ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року

м. Харків

Справа № 635/5268/17

Провадження № 22-ц/818/2387/19

Категорія: інші

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Хорошевського О.М.,

- Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Богунова Надія Валентинівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4

на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 06 лютого 2019 року у складі судді Шинкарчука Я.А., -

в с т а н о в и в :

14 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державного нотаріуса Першої ДНК Харківського району Харківської області Богунової Н.В. про визнання векселя таким, що не має вексельної сили, про визнання недійсним та таким, що не має вексельної сили аваль на векселі, про визнання недійсним та таким, що не має вексельної сили протест векселя про неоплату, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 лютого 2019 рокупозовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду за частиною 5 статті 223 та пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України з посиланням на те, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання. Вжиті на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 20.09.2017 року у справі №635/5268/17 заходи забезпечення позову, а саме, зупинення стягнення за виконавчим написом, вчиненим державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Богуновою Н.В. 08.09.2017 за реєстровим №2-916, до набуття законної сили рішення у справі №635/5268/17 - скасовано.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду, вважаючи її прийнятою з порушенням норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи скаргу, апелянт зазначає, що суд дійшов помилкового висновку, що є підстави для залишення позову без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача, оскільки позивач не з`явився у судове засідання вперше, що підтверджується протоколами судових засідань, які містяться в матеріалах справи. Крім того, позивач не з`явився у судове засідання у зв`язку з поважними причинами про які будо повідомлено суд. Представником позивача 02.02.2019 було направлено клопотання про відкладення судового засідання, в якому були зазначені поважні причини, що перешкоджали позивачу з`явитись у судове засідання, проте судом вони були проігноровані.

10.04.2019 року відповідач ОСОБА_3 надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги не є щирими та переконливими, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

В обґрунтування відзиву зазначив, що позивач дійсно повторно не з`явився в судове засідання, про час і місце судового засідання був повідомлений, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав.

В судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належними чином.

В матеріалах справи міститься лист Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 19.04.2019 року з проханням розглядати справу за відсутності їх представника, рішення постановити на розсуд апеляційного суду.

Інші учасники справи про поважність причин неявки суд не сповістили.

Зважуючи на положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 44, 371, 372 ЦПК України, а також на сутність вирішеного судом першої інстанції питання, яке переглядається, апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю учасників справи. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення за таких підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України).

Таким чином підставою для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання є наявність у сукупності таких обставин: належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи та його повторна, тобто двічі поспіль, неявка у судове засідання у призначений для розгляду справи час без поважних на те причин або неповідомлення ним причин неявки.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції посилався на положення п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України і вказав, що позивач, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явився у судове засідання, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, для участі у судових засіданнях свого представника не направив.

Однак такі висновки суду є помилковими і не відповідають обставинам справи.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Частина 5 ст. 223 ЦПК України зазначає, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України).

Неявка у судове засідання - це відсутність особи в залі судового засідання під час розгляду справи, незалежно від причин, або залишення зали судового засідання.

Законодавець передбачив право осіб, які беруть участь у справі, брати участь у судових засіданнях, а також гарантії реалізації цього права. Це право витікає з вимог таких принципів цивільного судочинства, як змагальність, диспозитивність, процесуальна рівноправність сторін, демократизм, законність тощо.

Таким чином підставою для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання є наявність у сукупності таких обставин: належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи та його повторна, тобто двічі поспіль, неявка у судове засідання у призначений для розгляду справи час без поважних на те причин або неповідомлення ним причин неявки.

Так, як вбачається з матеріалів справи, судове повідомлення (повістка про виклик до суду), яке адресоване на ім`я позивача ОСОБА_1 , про призначення справи до розгляду на 19.12.2018 на 14 год 30 хв. ним не отримано у зв`язку з закінченням строку зберігання (т. 3 а.с.97-98).

Судове повідомлення позивача ОСОБА_1 , про призначення розгляду справи на 06.02.2019 року на 15 год 30 хв., було вручено особисто позивачу 14.01.2019 року ( т. 3 а.с.102).

В судове засідання 06.02.2019 року позивач ОСОБА_1 не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав.

Представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , яка є адвокатом і діяла на підставі ордеру від 01.09.20017 року на надання позивачу правової допомоги у цій справі, на адресу суду першої інстанції поштовим зв`язком «Укрпошта Експрес» , 02.02.2019 року було направлено клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що вона не може з`явитися у судове засідання, призначене на 06.02.2019 року, оскільки в цей час зайнята в іншому процесі.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Perez de Rada Cavanilles v. Spain (Перес де Рада Каванилес проти Іспанії); Beles and others v. the Czech Republic (Белеш та інші проти Чеської Республіки; RTBF v. Belgium (RTBF проти Бельгії).

Право на доступ до суду не є абсолютним і може бути обмежено рішеннями суду. Однак, застосовані обмеження не можуть обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права. Більш того, обмеження не входить у сферу застосування статті 6 § 1, якщо не переслідує «законну мету» і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою», якщо доступ до суду обмежений законом чи практикою суду (Ashingdane v. the United Kingdom (Ашинґдейн проти Сполученого Королівства).

Суд досліджує, чи впливає таке обмеження на сутність права, а саме, чи переслідує обмеження законну мету і чи забезпечується при цьому належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою (Ашинґдейн проти Сполученого Королівства).

Тому, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо відсутності доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про призначення справи до розгляду на 19.12.2018 на 14 год 30 хв.

Доводи, викладені ОСОБА_3 в відзиві на апеляційну скаргу, спростовуються матеріалами справи, а саме встановленим фактом того, позивач ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а саме про судове засідання призначене на 19.12.2018 року, а в судове засідання, призначене на 06.02.2019 року не з`явився вперше.

З огляду на наведене, з метою уникнення порушення ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, колегія суддів вважає, що надмірний формалізм у вказаній справі, може позбавити заявника права на належний захист його прав та інтересів.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції помилково вважав, що позивач ОСОБА_1 належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, залишивши без уваги ту обставину, що доказом належного повідомлення учасників справи про час та місце судового засідання у справі відповідно до положень ст.ст.128, 130 ЦПК України є розписка учасника про завчасне, але не менше чим за п`ять днів, отримання ним судової повістки.

Усупереч вимог ст.260 ЦПК України в ухвалі суду від 06.02.2019 року не зазначено в які саме судові засідання позивач чи його представник за належним чином здійсненим викликом не з`явився без поважних причин. Крім того, справа знаходиться на розгляді в суді першої інстанції з 2017 року, судом здійснено значний обсяг процесуальних та організаційних дій, спрямованих на вирішення спору, даних про систематичне зловживання процесуальними права з боку позивача та його представника, які б свідчили про створення суду перешкод у вирішенні спору, матеріали справи не містять, а тому залишення позовної заяви без розгляду у цій справі із зазначених судом першої інстанції підстав не узгоджується з положеннями статті 2 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що у суду першої інстанції не було жодних підстав для залишення без розгляду позовної заяви в зв`язку з повторною неявкою позивача, а отже не існувало і підстав для вирішення питання, у порядку передбаченому ч. 9 ст. 158 ЦПК України, щодо скасування заходів забезпечення позову, а тому ухвала суду від 06.02.2019 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, то розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом відповідної апеляційної скарги, має здійснюватися судом першої інстанції у подальшому за результатами розгляду ним справи в порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384,389,390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 06 лютого 2019 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 травня 2019 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді: О.М.Хорошевський

В.Б. Яцина