ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22ц-819/543/2019 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

16 травня 2019 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Ігнатенко П.Я.,
секретарПісоцька Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Прохоренко В.В. від 15 травня 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» (далі ПАТ «СК «Країна») звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на ту обставину, що 27 січня 2017 року між ПАТ «СК «Країна» та ОСОБА_1 було укладено договір про визнання та добровільну сплату боржником боргу, за яким ОСОБА_1 визнає борг в зв`язку з невнесенням на рахунок кредитора страхових платежів у загальній сумі 233 572.84 грн. та зобов`язується забезпечити надходження отриманих страхових платежів на рахунок кредитора.

Відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. Станом на 01.09.2017 року заборгованість по виконанню зобов`язання за договором складає 177 626.21 грн. У зв`язку із чим просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь грошові кошти у розмірі 177 626,21 грн. та судовий збір.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 15 травня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Країна» грошові кошти у розмірі 177 626, 21 грн. та судовий збір.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1, прізвище якої на даний час ОСОБА_1 (а.с.104) подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення.

Апелянт посилається на те, що позов подано на підставі договору про порядок сплати боргу, який містить елементи договору позики. Разом з тим, позивачем не доведено отримання нею грошей за цим договором, а також права позивача на отримання заявлених коштів та відповідальність відповідача за їх ненадходження.

В апеляційній скарзі також зазначається про те, що суд не врахував наявність між нею та відповідачем трудових відносин і у договорі про повернення боргу йдеться про страхові платежі, які отримані нею від клієнтів, однак не внесені на рахунок позивача. На її думку, відповідач мав доводити цей факт у спорі про відшкодування майнової шкоди, заподіяної працівником, а не шляхом укладення непередбаченого законом договору.

Апелянт вважає недоведеним і факт визнання та часткового повернення нею боргу. Крім того, вона не пам`ятає факту підписання нею договору про повернення боргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ СК «Країна» її доводи не визнає, вважає, що судом ухвалено законне рішення. Договір, який на даний час не визнає апелянт є укладеним, нею він не оскаржений, а тому підлягає виконанню. Апелянт частково виконала зобов`язання за цим договором, загалом сплативши 54 271, 58 грн., що свідчить про визнання нею боргу.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Зазначені положення статті 6 ЦК України застосовуються й до односторонніх правочинів.

З матеріалів справи вбачається, що 27 січня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» та ОСОБА_1 укладено договір про визнання та добровільну сплату боргу, за яким боржник визнає борг в зв`язку з невнесенням нею на рахунок кредитора страхових платежів та отриманням позики у загальній сумі 233 572.84 грн.

Відповідно до п. 2.1 договору боржник визнає та погоджується з тим, що саме він є особою, відповідальною за виникнення боргу перед кредитором у загальній сумі 233 572,84 грн., та зобов`язується забезпечити надходження отриманих страхових платежів на рахунок кредитора.

Зазначена сума складається з:

44350 грн. - страхові платежі за договорами добровільного страхування наземного транспорту №19/ТП/44222/2.1.5.1 та №19/УА/134417/2.1.5.1;

22800 грн. - позика;

166422, 84 грн. -страхові платежі за полісами ОСЦВВНТЗ згідно з додатком 1 до договору.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що боржник за цим договором бере на себе зобов`язання сплатити суму боргу в розмірі 233 572,84 гри. наступним чином: 12 000,00 грн. - у строк до 28.02.2017 року; 17 000,00 грн. - у строк до 31.03.2017 року; 9 000,00 грн. - у строк до 30.04.2017 року; 31 000,00 грн. - у строк до 31.05.2017 року; 37 000,00 грн. - у строк до 30.06.2017 року; 24 000,00 грн. - у строк до 31.07.2017 року; 24 000,00 грн. - у строк до 31.08.2017 року; 30 000,00 грн. - у строк до 30.09.2017 року; 27 000,00 грн. - у строк до 31.10.2017 року; 22 572,84 грн. - у строк до 30.11.2017 року.

Таким чином за вказаним договором у відповідачки виникло зобов`язання погасити позивачу кошти, які нею отримані як страхові платежі в зв`язку з її повноваженнями директора філії, а також у позику.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору.

Відповідачем з метою погашення боргу було сплачено: 27.01.2017 року - 3922,35 грн.; 30.01.2017 року -4062,57 грн.; 31.01.2017 року - 74,37 грн.; 06.02.2017 року - 36,63 грн.; 07.02.2017 року - 3012,57 грн.; 10.02.2017 року - 3177,09 грн.; 14.02.2017 року - 513,00 грн.; 20.02.2017 року - 3448,00 грн.; 24.02.2017 року - 12025,00 грн.; 02.03.2017 року -5000,00 грн.; 29.03.2017 року - 6000,00 грн.; 30.03.2017 року - 6000,00 грн.; 26.04.2017 року - 7000,00 грн. А всього 54 271,58 грн.

Починаючи з травня 2017 року платежі на рахунок позивача не надходили.

Згідно з п. 3. 2. договору кредитор за цим договором набуває права у разі несвоєчасної сплати боргу, пред`явити позов до суду з метою примусового стягнення заборгованості з боржника. При цьому передбачено, що несвоєчасною сплатою вважається відсутність надходження коштів від боржника на рахунок кредитора у строки, передбачені п. 3.3. договору.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з наданим позивачем звітом операцій по рахунку ПАТ «СК «Країна» заборгованість відповідача по виконанню зобов`язань за договором складає 177 626.21 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 умови договору виконуються неналежним чином, а тому на підставі п.3.2 суд стягнув з неї суму неповернутого боргу.

Колегія суддів вважає висновок суду обґрунтованим і не може погодитися з доводами апелянта про те, що укладений між нею та позивачем договір по суті є договором позики.

Судом встановлено, не заперечується сторонами і на це є посилання в апеляційній скарзі, що між сторонами у справі існували трудові відносини, відповідачка обіймала посаду директора Херсонської регіональної дирекції ПАТ «СК «Країна» і була відповідальною за внесення на рахунок ПАТ «СК «Країна» страхових платежів, отриманих від страхувальників. Наявність боргу ОСОБА_1 перед позивачем по страховим платежам за полісами ОСЦВВНТЗ в сумі 166422, 84 грн. та по договорам добровільного страхування наземного транспорту в сумі 44 350 грн. підтверджуються відомістю звірки, яка є додатком 1 до договору і яка підписана сторонами (а.с.6-11), позика підтверджується договором позики від 26.11.2009 року, повернення коштів за договором про порядок сплати боргу підтверджується звітом про дебетові та кредитові операції по рахунку ПАТ «СК «Країна» (а.с.12-25), банківською випискою по рахунку ПАТ «СК «Країна» від 02.03.2017 року, де зазначено, що платник ОСОБА_1 повертає ПАТ «СК «Країна» позику, розмір платежу 5000 грн. (а.с.26). Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що повернення боргу здійснювалось не від її імені, оскільки платежі перераховувались від імені страхувальників за договорами, що є обов`язковою умовою на підтвердження укладення договорів страхування.

Таким чином, між сторонами у справі існували відносини із заподіяння шкоди працівником під час виконання трудових обов`язків та отримання грошових коштів за договором позики.

За взаємною домовленістю сторони визнали їх борговими зобов`язаннями, припинивши таким чином обов`язок відповідачки відшкодувати шкоду, заподіяну підприємству, що не суперечить законодавству.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач повинен був звертатися з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної працівником під час виконання трудових обов`язків колегією суддів до уваги не приймаються.

Відповідно до ч.2 ст.604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами. Укладена між сторонами угода про порядок сплати боргу, в якій відповідачка повністю визнає борг, детальний виклад якого міститься у підписаному нею додатку №1 до договору не суперечить закону.

Після ознайомлення в суді апеляційної інстанції з оригіналом договору відповідачка його укладення не заперечувала. Також нею не ставиться питання про визнання його недійсним і підтверджується його часткове виконання.

З урахуванням викладеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування законного судового рішення.

Керуючись ст.374, 375 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського судуХерсонської області від 15 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складений 21 травня 2019 року.