ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/991/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати у цивільних справах

Гринчука Р. С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар - Чебан О.М.,

з участю апелянта ОСОБА_1 та його представника,

представника Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2019 року, суддя Карплюк О.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_3 , Хмельницької районної державної адміністрації про визнання незаконними та скасування наказу та рішення,

встановив:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_3 , Хмельницької РДА про визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 08.08.2016 року, №22-20303-СГ про надання у власність ОСОБА_4 земельної ділянки загальною площею 0,22 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Грузевицької сільської ради Хмельницького району, а також рішення державного реєстратора Хмельницької РДА від 18.11.2016 року, №32427949 про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_3

В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Грузевицької сільської ради Хмельницького району №5/е від 20.02.2001 року йому надано в приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га по АДРЕСА_1 . З метою інвентаризації земельної ділянки та присвоєння кадастрового номера він звернувся до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, де його повідомили про те, що належна йому на праві приватної власності земельна ділянка накладається на земельну ділянку ОСОБА_3 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.03.2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом неправильно встановлені фактичні обставини справи, не надано належної оцінки дослідженим доказам, що призвело до постановлення незаконного рішення.

В судовому засіданні апелянта та його представник підтримали апеляційну скаргу.

Відповідачі в суді проти апеляційної скарги заперечили, підтримали рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Грузевицької сільської ради Хмельницького району №5/е від 20.02.2001 року ОСОБА_1 надано в приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га по АДРЕСА_1 , СТОВ АФ «Гречани» ), при умові наявності всіх документів.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 08.08.2016 року, №22-20303-СГ надано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,22 га,кадастровий номер НОМЕР_1 , для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Грузевицької сільської ради Хмельницького району.

Рішенням державного реєстратора Хмельницької РДА від 18.11.2016 року, №32427949 проведено державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_3

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з недоведеності вимог, відсутності правових підстав для захисту права позивача на земельну ділянку, оскільки доказів порушення такого права справа не містить.

Такий висновок суду є обґрунтованим.

Статтями 22, 23 ЗК України в редакції Закону від 18.12.90., яка діяла на час прийняття рішення Грузевицької сільської ради від 20.02.2001 року, передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Частиною першою статті 393 ЦК України встановлено, що правовий акт органу державної влади, органу влади автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно з ч. 1 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Рішення Грузевицької сільської ради Хмельницького району №5/е від 20.02.2001 року про надання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 не було реалізовано, оскільки не було встановлено меж земельної ділянки та позивачем не отримано правовстановлюючий документ (державний акт) на спірну земельну ділянку. Таким чином посилання апелянта на ту обставину, що він є власником спірної земельної ділянки площею 0,10 га, є необґрунтованим. Справа не містить також доказів правомірного землекористування ОСОБА_1 земельною ділянкою.

Частиною першою статті 153 ЗК України встановлено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Згідно п. 8 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок, обтяжень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюється Державними земельними реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто обласного значення).

Частиною 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором який здійснює таку реєстрацію.

Докази у справі вказують на те, що ОСОБА_3 правомірно володіє земельною ділянкою площею 0,22 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка була йому надана у відповідності з вимогами закону, на підставі землевпорядної документації. Порушень закону при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки судом встановлено не було.

Оскільки ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження обставин щодо порушення його права власності на спірну земельну ділянку, тому висновок суду про відсутність правових підстав для задоволення позову слід визнати обґрунтованим.

Посилання апелянта на фальсифікацію доказів ОСОБА_3 безпідставне, матеріалами справи не підтверджено.

Не спростовують висновки суду першої інстанції також інші доводи апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 29.05.2019 року.

Судді