ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/837/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю представника відповідача ОСОБА_1 , прокурора Грамчук Т.А., представника позивача ОСОБА_2

розглянув у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/23225/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року (суддя Бондарчук В.В., повне судове рішення виготовлено 18 лютого 2019 року ) у справі за позовом заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до ОСОБА_3 про стягнення збитків, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, прокурора та представника Хмельницької міської ради, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах Хмельницької міської ради зазначав, що ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 05.08.2008 року є власником приміщення прохідної по АДРЕСА_1 . Для обслуговування вказаного приміщення рішенням 38 сесії міської ради від 08 вересня 2010 року №43 відповідачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 1151 кв. м, проте до цього часу ОСОБА_3 право користування (оренди) вказаною земельною ділянкою не оформила, договору оренди не уклала, орендної плати не сплачувала, хоча земельна ділянка використовується для розміщення вказаного об`єкта нерухомого майна. Прокурор зазначає, що відповідач була зобов`язана розробити документацію, погодити її, оформити договір оренди, але свого обов`язку не виконала, чим завдала місцевому бюджету збитків. Внаслідок неоформлення відповідачем права на земельну ділянку Хмельницька міська рада позбавлена права одержати дохід у вигляді орендної плати, що могла б одержати, якби відповідний договір оренди було належно оформлено. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на користь Хмельницької міської ради 46 341,01 грн. збитків, завданих використанням земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду 22 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 11 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року касаційну скаргу прокурора Хмельницької області задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду 22 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 11 травня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду 07 лютого 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Хмельницької міської ради 46241 грн. 01 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_3 , оскаржила його в апеляційному порядку та вказує, що це рішення постановлено з порушенням судом норм матеріального та процесуального права і підлягає до скасування. На підтвердження доводів апеляційної скарги апелянтка зазначила, що розглядаючи спір суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не врахував та не надав правової оцінки її доводам, викладеним у відзиві на позовну заяву та доказам щодо її відсутності її вини, зокрема листам начальника управління земельних ресурсів та земельної реформи від 17.05.2016 року №П-10114-46 та департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради від 03.10.2016 року і дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 1166 ЦК України. Так, посилаючись у своєму рішенні, як на доказ неможливості застосування до спірних правовідносин положень ст. 1116 ЦК України на акт обстеження земельної ділянки від 20.05.2016 року, протокол засідання комісії про визначення розміру збитків та рішення виконавчого комітету від 11.08.2016 року про затвердження актів визначення розміру збитків власникам землі, суд не врахував той факт, що вказані документи були складені і прийняті з порушенням норм чинного на той час законодавства, а тому не можуть бути належними та допустимими доказами у справі. ОСОБА_3 вважає помилковим та таким, що не підтверджується жодними доказами висновок суду першої інстанції щодо використання нею без правовстановлюючих документів земельної ділянки площею 0,11 га, адже відповідно до договору купівлі-продажу від 25.07.2001 року вона фактично користувалась і продовжує користуватись земельною ділянкою розміром 33,4 кв.м, на якій розміщено приміщення прохідної. Апелянтка вказує, що з набуттям права власності на приміщення прохідної, як фізична особа-підприємець здійснювала всі дії для оформлення права користування земельною ділянкою площею 33,4 кв.м., однак з втратою статусу суб`єкта господарювання не мала права провести кінцеві дії та отримувала відмову в наданні дозволу на оформлення земельної ділянки вказаної площі. Також суд не надав належної оцінки тій обставині, що про засідання комісії для визначення збитків власникам землі від 02.06.2016 року відповідачка належним чином не повідомлялась, засідання проведено без її участі, розгляд спору перенесений не був, а акт комісії їй був направлений лише 17.08.2016 року, що є порушенням ч. ч. 2,5 ст. 159, 160 ЗК України. ОСОБА_3 вказує, що внаслідок недотримання позивачем вимог земельного законодавства щодо порядку розгляду земельних спорів органами місцевого самоврядування вона була позбавлена можливості своєчасно скористатись наданими їй правами щодо досудового врегулювання спору, оскаржити рішення комісії та довести свою невинуватість у використанні спірної земельної ділянки площею саме 0,11 га. З цих підстав апелянтка просить скасувати оскаржуване рішення Хмельницького та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу, поданому першим заступником керівника Хмельницької місцевої прокуратури та відзиві, який надійшов від Хмельницької міської ради, останні погоджуються із рішенням суду першої інстанції, вважають його законним і обґрунтованим. Вказують, що справа розглянута судом із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а мотиви та доводи викладені у скарзі є безпідставними.

Представник Віннічук О.В. Бондар О ОСОБА_4 В ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Прокурор Грамчук Т.А та представник Хмельницької міської ради Кучевська Г.В. заперечили проти доводів апеляційної скарги та просять залишити рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_3 до суду не з`явилась, хоча про день і час розгляду справи повідомлена належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи та представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що за договором дарування нежитлового приміщення від 05 серпня 2008 року відповідач набула у власність приміщення прохідної загальною площею 33,4 кв.м. по АДРЕСА_1 . Будь-які умови щодо земельної ділянки, на якій це приміщення знаходиться, в зазначеному договорі дарування відсутні.

22 липня 2010 року ФОП ОСОБА_3 звернулася до Хмельницької міської ради з клопотанням надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1151 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 - землі промисловості, транспорту, зв`язку та енергетики, оборони та іншого призначення для обслуговування приміщення прохідної та надати її у користування.

Рішенням 38 сесії Хмельницької міської ради від 08 вересня 2010 року №43 ФОП ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки.

Вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі за кадастровим номером НОМЕР_1 , що підтверджується листом Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради від 24 січня 2017 року.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13 грудня 2016 року № 75666495, право власності на земельну ділянку з указаним кадастровим номером ні за ким не зареєстровано, що також підтверджується листом Управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області від 16 грудня 2016 року за вих. № 31-28-99.5-10941/0/15-16, відповідно до якого спірна земельна ділянка не належить на праві власності та на праві користуванні жодній особі.

19 січня 2015 року відповідач припинила діяльність як фізична особа-підприємець, проте ні орендної плати, ні земельного податку не сплачувала, що підтверджується листами ДПІ у м. Хмельницькому від 31.03.2016 року та від 04.11.2016 року.

20 травня 2016 року Управлінням земельних ресурсів та земельної реформи Хмельницької міської ради проведено обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 та складено відповідний акт про те, що земельна ділянка огороджена бетонним парканом і згідно з інформацією, наданою відділом інформації та кадастру департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів, її площа становить 0,1151 га.

26 травня 2016 року на адресу відповідача надіслано повідомлення про засідання комісії для визначення збитків власникам землі та землекористувачам.

02 червня 2016 року проведено засідання Комісії для визначення збитків власникам землі та землекористувачам і складено акт визначення розміру збитків, у якому зазначено про використання відповідачем земельної ділянки площею 0,1151 га. по АДРЕСА_1 з 01 червня 2013 року по 01 червня 2016 року без правовстановлюючих документів та визначено розмір збитків, заподіяних територіальній громаді міста в сумі 46 341,01 грн.

Рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 11 серпня 2016 року № 562 затверджено акт визначення розміру збитків.

11 серпня 2016 року акти визначення розміру збитків власникам землі та землекористувача було затверджено рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради, зокрема в п.1.3, в тому числі і щодо ОСОБА_3

17 серпня 2016 року ОСОБА_3 було направлено повідомлення про прийняте рішення та запропоновано в добровільному порядку відшкодувати завдані збитки.

08 вересня 2016 року ОСОБА_3 звернулася Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів із заявою щодо незгоди із розміром нарахованих збитків, на що отримала відповідь від 03.10.2016 року №В-19090-16 в якій зазначено, що землевпорядна документація на земельну ділянку по АДРЕСА_1 до міської ради не надходила, договір оренди не укладався. Також, відповідача було повідомлено про те, що земельна ділянка площею 1151 кв.м. входить до складу межі земельної ділянки площею 2,2162 га. по АДРЕСА_2 , яка рішенням виконавчого комітету від 3 травня 2001 року №315 була передана у користування Приватному ремонтно-будівельному підприємству «Комунбуд» терміном до 3 років.

27.09.2016 року відповідач звернулася до міського голови з заявою,в якій повідомила, що в процесі розроблення проектною організацією проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,1151га. по АДРЕСА_1 припинила підприємницьку діяльність і для обслуговування приміщення прохідної площею 33,4кв.м потребує земельної ділянки площею лише 0,03га.; просила скасувати або внести відповідні зміни до п.14 додатку 3рішення 38-ої сесії Хмельницької міської ради від 8.09.2010 року №43.

16 грудня 2016 року Управлінням Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області надано відповідь на звернення ОСОБА_3 про те, що цільове призначення сформованої земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 для обслуговування приміщення прохідної.

24 січня 2017 року Департаментом архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради повідомлено ОСОБА_3 про те, що підстави для скасування п. 14 додатку 3 рішення 38-ої сесії Хмельницької міської ради від 8.09.2010 року № 43 відсутні, а площа земельної ділянки може бути зменшена лише шляхом її поділу. Також в листі від 24.01.2017 року за вих. №В-25867-16 В-26686-16 Департаментом архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради зазначено, що звернення відповідача неодноразово виносилися на розгляд постійної комісії з питань містобудування, земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища і за результатами розгляду депутата відповідного округу було доручено вивчити цю ситуацію і доповісти за засіданні комісії, після чого звернення буде повторно розглянуто на черговому засіданні комісії.

Зазначені обставини підтверджуються наявними в справі письмовими доказами (а.с. 10-12, 14, 15-19, 29, 30, 34, 35, 43, 52, 68, 71, 115 том 1).

Задовольняючи позов та стягуючи з ОСОБА_3 на користь Хмельницької міської ради 46241,01 грн., суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 у зв`язку із набуттям права власності на будівлю прохідної, зобов`язана була оформити та зареєструвати речове право на земельну ділянку, однак у спірний період цього не зробила, хоча земельна ділянка, що сформована за заявою відповідача кадастровий номер НОМЕР_2 001 НОМЕР_3 , площею 1151 кв.м. має цільове призначення для обслуговування приміщення прохідної, що належить відповідачу на праві приватної власності і використовується для розміщення об`єкта нерухомого майна. Оскільки ОСОБА_3 , будучи фактичним користувачем земельної ділянки площею 1151 кв.м., яка без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки (територіальної громади в особі Хмельницької міської ради) зберегла у себе кошти, що мала заплатити за користування землею, тому і зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а саме не вірно застосовано ст. 1212 ЦК України, що не підлягала до застосування, а слід було застосувати ст. 1166 ЦК України та відсутність вини відповідача, судова колегія вважає їх необґрунтованими.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 182 ЦК України встановлені ті ж саме вимоги щодо здійснення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку.

Отже, ОСОБА_3 правомірно володіє лише приміщенням прохідної загальною площею 33,4 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 , яке знаходиться на спірній земельній ділянці. І з часу виникнення права власності на означене нерухоме майно у відповідача виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку.

І відповідачка, 22.07.2010 року будучи на той час ФОП, звернулася до Хмельницької міської ради з клопотанням про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1151 га по АДРЕСА_1 : землі промисловості, транспорту, зв`язку та енергетики, оборони та іншого призначення для обслуговування приміщення прохідної та надання її у користування. Та рішенням 38 сесії Хмельницької міської ради від 08.09.2010 року №43 ФОП ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки. Однак, в подальшому, ОСОБА_3 не вчиняла дій, що направленні на отримання зазначеної земельної ділянки у користування.

Згідно з ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Безпідставне набуття ОСОБА_3 спірної земельної ділянки не є результатом протиправного діяння, а є наслідком законних дій, а саме отримання нею у власність будівлі, що безпосередньо пов`язана із земельною ділянкою.

Правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, будівлі, споруди, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно. Новий власник будинку (будівлі, споруди) у зв`язку з цим не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень».

Оскільки речові права відповідачки на земельну ділянку не реєструвались, остання не набула належних прав власності або користування щодо спірної земельної ділянки, а тому вона використовує земельну ділянку без достатніх правових підстав.

Отже, у зв`язку з тим, що правова підстава для набуття (збереження) майна - земельної ділянки по АДРЕСА_1 у відповідачки відсутня, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що у Хмельницької міської ради правомірно виникло право на стягнення коштів, отриманих безпідставно, як суми, яку мав би отримати місцевий бюджет.

Відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 ПК України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідачка не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата.

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст. 14.1.36, 14.1.125, 288.5 Податкового кодексу України).

Хмельницькою міською радою обґрунтовано, що ОСОБА_3 фактично одержала дохід у результаті нездійснення плати за землю, а саме за період з 01 червня 2013 року до 01 червня 2016 року не сплачувала за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, в результаті чого безоплатно користувалась цією земельною ділянкою, тобто безпідставно набула дохід, отриманий від безпідставно набутого майна у розмірі 46341,01 грн.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справ №629/4628/16-ц, провадження №14-77цс18, від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17, провадження №12-182гс18.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (п. «д» ч. 1 ст. 156 ЗК України).

За змістом указаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Підставою для відшкодування шкоди є наявність наступних елементів складу цивільного правопорушення, як: протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

З огляду на приписи глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є зменшення майна потерпілого, а для кондиційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Отже, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Встановлено, що предметом позову у цій справі є стягнення з ОСОБА_3 , як власника об`єкту нерухомого майна, безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщено без належних на те правових підстав.

При цьому виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Проте з огляду на приписи ч. 2 ст. статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з того, що відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 1166 ЦК України, оскільки до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташована нерухомість, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не надано належної правової оцінки листам начальника управління земельних ресурсів та земельної реформи від 17.05.2016 року №П-10114-46 та департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради від 03.10.2016 року, протоколу засідання комісії про визначення розміру збитків та рішення виконавчого комітету від 11.08.2016 року про затвердження актів визначення розміру збитків власникам землі, які на думку апелянтки були складені і прийняті з порушенням норм чинного на той час законодавства, колегія суддів вважає їх безпідставними, адже судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України дано оцінку зазначеним доказам і ці доводи апеляції зводяться до незгоди апелянта із висновком суду по їх оцінці.

Доводи апеляції щодо помилковості висновків суду про використання ОСОБА_5 без правовстановлюючих документів земельної ділянки площею 0,11 га, якою вона ніколи не користувалась, а фактично користувалась і продовжує користуватись земельною ділянкою розміром 33,4 кв.м, на якій розміщено приміщення прохідної, судова колегія вважає їх такими, що не заслуговують на увагу.

Як вбачається із матеріалів справи, сформована за заявою ОСОБА_3 земельна ділянка має кадастровий номер НОМЕР_1 , її площа становить 1151 кв.м., цільове призначення для обслуговування приміщення прохідної, що належить відповідачці на праві власності, огороджена бетонним парканом із воротами, доступ до неї має тільки відповідач, а тому суд першої інстанції обґрунтовано вважав доведеним ту обставину, що відповідач користується земельною ділянкою саме площею 1151 кв.м. (а.с. 11, 15-17, 29, 200, 201 Том 1).

Аргументи апеляції про те, що про засідання комісії для визначення збитків власникам землі від 02.06.2016 року відповідачка належним чином не повідомлялась і була позбавлена можливості своєчасно скористатись наданими їй правами щодо досудового врегулювання спору є такими, що не знайшли свого підтвердження, адже згідно листа №1433/02-01-14 від 26.05.2016 року Управлінням земельних ресурсів та земельної реформи департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради направлялось ОСОБА_3 повідомлення про таку участь у засіданні комісії, що підтверджується копією квитанції про відправлення поштового відправлення (а.с.115 Том 2).

Разом з тим, ОСОБА_3 було відомо про прийняте на засіданні комісії від 02.06.2016 року рішення, однак остання не скористалась наданим їй правом на оскарження у разі незгоди із ним.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, перевірені в межах апеляційного перегляду, відповідають обставинам справи, що встановлені відповідно до вимог процесуального закону, доказам у справі надана належна правова оцінка, тому колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 травня 2019 року.

Судді (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П`єнта

(підпис) О.І. Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду А.П. Корніюк