РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Козак О.В.,

при секретарі - Слободянюк А.Ю.,

за участю : позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 .,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову вказала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 16.01.2002 року посвідченим приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новченковим І.В. за р/н 88. На даний час у вказаній квартирі зареєстровані: вона, її донька ОСОБА_4 , сини ОСОБА_5 , ОСОБА_3 ..

Відповідач ОСОБА_3 хоча і зареєстрований в квартирі, проте з лютого 2016 року в ній не проживає, свої речі в ній не зберігає, не несе витрати по утриманню квартири. У зв`язку з тим, що він зареєстрований у квартирі, вона як власник несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, та не має можливості оформити субсидію. Добровільно знятися з реєстрації у вказаній квартирі ОСОБА_3 не бажає. Тому позивач просить позов задоволити та визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В судовому засідання позивач та її представник, позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити з підстав викладених в позовній заяві. Позивач суд пояснила, що відповідач не проживає в квартирі з 2016 року, після того як розлучився з своєю дружиною і пішов проживати до іншої жінки. Будь-яких перешкод у проживанні у квартирі вона йому не чинила.

Відповідач в судовому засідання проти задоволення позову заперечив, суду пояснив, що він дійсно не проживає у вказаній квартирі з осені 2017 року, його мати втручалась в його особисте життя, перевертала речі, у зв`язку з чим склалась така обстановка, що він не міг там знаходитись. Наміру в подальшому проживати у квартирі він не має, але заперечує проти позовних вимог, оскільки ним були вкладено кошти в ремонт квартири, які йому не бажають повернути.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується: договором купівлі-продажу від 16.01.2002 року посвідченимй приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новченковим І.В. за р/н 88; технічним паспортом на квартиру.

Відповідно до довідки Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради №3270-08 від 02.11.2018 року, у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 зареєстровані: ОСОБА_5 - син, ОСОБА_4 - донька, ОСОБА_3 - син.

Згідно акту про підтвердження факту не проживання особи в квартирі від 06.12.2018 року, складеного власником квартири та засвідченого начальником Будинкоуправління №2 КЕВ в м. Хмельницький ОСОБА_6 , сусіди-свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: квартира АДРЕСА_1 , за даною адресою не проживає з 29.02.2016 року по теперішній час.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що ОСОБА_3 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 останні 2 роки.

Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України - зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що йому відомо, що ОСОБА_10 розлучився з своєю жінкою та почав жити з іншою сім`єю, а мати хоче його виписати. Також йому відомо, що ОСОБА_10 робив ремонт у квартирі, та коли виїхав від матері деякий час ночував у нього.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що йому відомо, що були скандали між ОСОБА_3 і його матір`ю, і він допомагав йому перевозити речі.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він допомагав ОСОБА_3 робити ремонт у квартирі за місцем його проживання в Раково більше 3 років тому.

Отже, з вищевикладеного, а також з пояснень відповідача в судовому засіданні вбачається, що відповідач не проживає у квартирі АДРЕСА_1 більше одного року, та не має наміру у ній проживати.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач створює відповідачу перешкоди у проживанні у вказаній квартирі відповідач суду не надав. Вищевикладені покази свідків, та надані відповідачем фотокартки із зображенням приміщень квартири вказаних обставин не підтверджують.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 , оскільки не проживає у вказаній квартирі більше одного року без поважних причин, позивач є власником вказаної квартири та іншого не встановлено домовленістю між ним і відповідачем або законом, а тому позов слід задоволити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.2,12,13,76,81,141,258,259,263-265 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, ст.ст.150, 156 ч.1 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , жительки: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 704,80 грн..

Позивач: ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , жителька: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складання повного тексту рішення суду - 13.05.2019 року.

Суддя: