Справа № 291/943/18
Ружинський районний суд Житомирської області

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2019 року

Ружинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Грека М.М.,

з участю секретаря судового засідання Кащук Л.С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Кравчука В.І.

третьої особи- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ружинського районного суду Житомирської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

До

ОСОБА_3 ,

третьої особи, без самостійних вимог на стороні позивача: Ружинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області

про визнання батьківства та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_5 , третьої особи, без самостійних вимог на стороні позивача: Ружинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати відповідача батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше прожиткового мінімуму громадян для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 вона народила сина ОСОБА_6 . Батьком дитини є відповідач - ОСОБА_3 . У зв`язку з тим, що на момент народження сина, вона з ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі не перебували, тому реєстрація народження дитини була проведена з її слів. На даний час відповідач не визнає свого батьківства щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відмовляється в добровільному порядку надавати допомогу на утримання дитини, тому вона змушена звертатися до суду із позовом про визнання батьківства та стягнення аліментів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 та представник відповідача Кравчук ОСОБА_8 . позовні вимоги визнали частково.

Суд, вислухавши та проаналізувавши пояснення позивачки, відповідача та їх представників, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 27 квітня 2017 року виданого Ружинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Із зазначеного свідоцтва про народження вбачається, що запис про батька при реєстрації народження дитини здійснено за вказівкою позивачки на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України.

12 березня 2019 року від Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоровя Київської міської державної адміністрації до суду надійшов висновок експерта № 476 від 28 лютого 2019 року. З вказаного висновку експерта випливає, що молекулярно-генетичним дослідженням встановлено вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_6 складає величину не менш 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_3 відносно ОСОБА_6 практично доведено.

Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно із ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135цього Кодексу.

Частиною 1 ст.135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 05.09.2018 року у справі № 565/657/16-ц (провадження № 61-18627св18), Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Рішення ЄСПЛ у справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року № 3451/05, § 34, «Кalacheva V. Russian Federation»).

Враховуючи те, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_6 складає величину не менш 99,99%, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання батьківства підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів, суд виходить з наступного.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ч.3 ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти)присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як вбачається із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб від 18 квітня 2018 року за № 809, наданої Ружинською селищною радою Ружинського району Житомирської області, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входить: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка є матір`ю з якою проживає дитина, а тому має право ініціювати питання про стягнення аліментів та просити суд визначити аліменти у частці від доходу її батька, яка буде зрозумілою як для стягувача так і для платника та необхідною для утримання дитини.

Відповідно до вимог сімейного законодавства, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ст. 182 СК України).

Оцінюючи досліджені докази, суд враховує законодавчо встановлені величини прожиткового мінімуму та мінімального розміру аліментів, рівень матеріального забезпечення позивача та відповідачки, стан здоров`я платника аліментів, дитини, відсутність у відповідача інших утриманців, та інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з наведених позивачкою доводів щодо витрат, які вона несе на утримання дитини, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача слід визначити в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму громадян для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Як слідує з ч.ч.2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст.59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 року № 23-рп/2009.

Так, урішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згіднозі ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат повинен бути співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З клопотання представника позивача ОСОБА_2 , вбачається, що він просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки Державнівської Д.М. відповідно до акту про надання професійної првничої допомоги від 14.05.2019 року наданні послуги на суму 15000, 00 грн., які підтверджуються документально оригіналами банківських чеків, які містяться в матеріалах цивільної справи.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом ( стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, якою понесенні витрати, а тому суд задовільняє стягнення витарт на правову допомогу на користь позивача з відповідача в повному обсязі в сумі 15000,00 грн.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд, керуючись ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, покладає судові витрати на відповідача. Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь позивачки ОСОБА_1 розмір сплаченого судового збору у сумі 1409,60 грн., який був сплачений позивачкою при подачі позову.

Крім того, з ОСОБА_3 слід стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн., від сплати якого позивачка звільнена, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.2,3,81,89,263,264,265,268,352,354,355ЦПК України, ст.ст.125-128,135,180-182,191 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи, без самостійних вимог на стороні позивача: Ружинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 батьком ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Заріччя, Ружинського району, Житомирської області.

Внести зміни до актового запису № 44 від 27.04.2017 року про народження дитини ОСОБА_6 , складеного Ружинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, включивши до актового запису відомості про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, як батька.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 14 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 судові витрати у сумі 1409,60 (одна тисяча чотириста дев`ять гривень 60 коп).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 витрати за надання правничої допомоги в сумі 15 000 грн.00 коп. ( п`ятнадцять тисяч гривень ).

Текст повного рішення виготовлено 24.05.2019 року.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 .

Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя М. М. Грек.