ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1514/19 Номер провадження 22-ц/814/1357/19Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.М. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.

секретар Григоришина М.В.

імена (найменування) сторін:

заявник: старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ніколенко Станіслав Васильович

боржник: ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави, постановлену 04 березня 2019 року в приміщенні суду в м. Полтаві у складі судді Бугрія В.М.

у справі за поданням старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ніколенка Станіслава Васильовича про примусове проникнення до житла боржника, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ніколенко С.В. звернувся до суду із вказаним поданням та просив надати дозвіл на примусове проникнення до нерухомого майна, належного боржнику ОСОБА_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження ЗВП № 47064768 до складу якого входять вісім виконавчих проваджень щодо стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості на загальну суму 1 258 207,19 грн.

Окрім того, на виконанні перебуває виконавче провадження № 47399981 з примусового виконання виконавчого листа Октябрського районного суду м. Полтави № 1/554/2/2014 від 24 квітня 2015 року про конфіскацію у ОСОБА_1 Ѕ частини всього належного йому майна.

Також вказував, що на виконанні у Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебуває виконавче провадження № 41116487 за виконавчим листом № 554/11404/13ц, виданого Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у сумі 1 500 грн. щомісячно. Станом на 01 лютого 2019 року заборгованість по аліментам, що підлягає стягненню становить 112 398,02 грн.

Вказував, що з 2014 року здійснювався ряд виконавчих дій, направлених на примусове виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за рішеннями судів. Проте, боржником зобов`язання не виконуються. З метою виконання рішень судів виникла необхідність примусового проникнення до житла боржника, в якому перебувають його майно та кошти.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 04 березня 2019 року подання старшого державного виконавця задоволено.

Надано старшому державному виконавцю Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ніколенку С.В. дозвіл на примусове проникнення до нерухомого майна, належного боржнику ОСОБА_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 .

Ухвала суду вмотивована тим, що рішення судів, які набрали законної сили підлягають виконанню. Держаним виконавцем виконано належні виконавчі дії, проте рішення судів залишаються не виконаними, про що відомо боржнику. Задля виконання рішення судів необхідним є проникнення до житла боржника, де перебувають його майно та кошти.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , просив скасувати її та постановити нову, якою відмовити у задоволенні вимог державного виконавця у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме невідповідність посадовим обов`язкам старшого державного виконавця звернення до суду із поданням про примусове проникнення до його житла, а також відсутність необхідності такого проникнення.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження ЗВП № 47064768 до складу якого входять вісім виконавчих проваджень щодо стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості на загальну суму 1 258 207,19 грн.

Окрім того, на виконанні перебуває виконавче провадження № 47399981 з примусового виконання виконавчого листа Октябрського районного суду м. Полтави № 1/554/2/2014 від 24 квітня 2015 року про конфіскацію у ОСОБА_1 Ѕ частини всього належного йому майна.

Також на виконанні у Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебуває виконавче провадження № 41116487 за виконавчим листом № 554/11404/13ц, виданого Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у сумі 1 500 грн. щомісячно. Станом на 01 лютого 2019 року заборгованість по аліментам, що підлягає стягненню становить 112 398,02 грн.

Постановами державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 01 квітня 2014 року, 31 березня 2015 року та постановою відділу ПВР від 14 січня 2016 року накладено арешт на кошти, що знаходяться на рахунках боржника. Згідно повідомлень банківських установ кошти відсутні. Постановою державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 20 лютого 2014 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Під час проведення виконавчих дій було встановлено, що рухоме майно на праві власності за боржником не зареєстроване.

Згідно відповіді ДФС про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб, інформація стосовно боржників - фізичних осіб, щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня. Згідно відповіді ДФС про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями, платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває.

Згідно відповіді Пенсійного фонду інформацію про осіб - боржників, які отримують пенсії та які працюють за трудовими та цивільно- правовими договорами, не знайдено.

Згідно Інформаційних довідок з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15 січня 2016 року встановлено, що за боржником зареєстровано дві квартири в м . Полтаві , а саме квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 .

В квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3 зареєстрований та фактично проживає.

У квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_3 не проживає, використовує як офісне приміщення.

ОСОБА_3 про заборгованість повідомлений, неодноразово знайомився з матеріалами виконавчого провадження та отримував копії матеріалів виконавчого провадження.

15 січня 2019 року з метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем здійснено вихід до квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 , протее доступу до них не отримав.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для надання дозволу державному виконавцеві на проникнення до житла боржника, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства.

Матеріалами справи підтверджено та не спростовується апелянтом, що рішення судів, на виконання яких видані виконавчі листи, залишаються не виконаними.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 13 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Таким чином, звернення до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника повною мірою узгоджується із його повноваженнями, визначеними ЗУ «Про виконавчу провадження».

Окрім того, враховуючи, що ОСОБА_1 не виконує своїх зобов`язань, то такий захід як проникнення до його житла є виправданим та відповідає обставинам виконавчого провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вказував, що згідно ухвали суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника звернувся державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області, у той час як дозвіл на примусове проникнення до його житла надано державному виконавцеві Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Вказане, на думку апелянта, свідчить про те, що державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області не був наділений повноваженнями на звернення до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника.

Колегією суддів досліджено матеріали справи та встановлено, що із вказаним поданням до місцевого суду звернувся саме державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, якому й надано дозвіл на проникнення до житла боржника.

Вказівка місцевого суду у вступній та резолютивній частині на те, що до суду звернувся державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області є опискою, яка може бути виправлена в порядку ст. 269 ЦПК України. Допущення описки не є підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У своєму рішенні у справі «Будров проти Росії», № 59498/00, від 07.05.2002 року ЄСПЛ прямо вказує, що право на звернення до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби правова система країн-учасниць Конвенції допускала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, залишалося би не чинним по відношенню до однієї зі сторін всупереч її інтересам.

Суд повторює, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення ЄСПЛ у справі «Савіцький проти України», № 38773/05, від 26.07.2012 року).

За таких обставин, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність надання державному виконавцю згоди на примусове проникнення до житла боржника.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 04 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак