КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/4772/19-ц Головуючий у суді першої інстанції:Бартин О.В.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6697/19 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

Секретаря судового засідання Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Камелот» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 01 лютого 2019 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Камелот», третя особа ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Камелот», третя особа ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив суд з метою забезпечення позову накласти арешт на автомобілі, що належать відповідачу.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 01 лютого 2019 року заяву ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на автомобіль марки Toyota, модель Land Cruiser Prado 150, 2016 року випуску, н.з. НОМЕР_1 , який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Камелот», .

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, представник відповідача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача, мотивуючи тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не врахована позиція відповідача у ході судового засідання, не надано оцінки наявним в матеріалах справи доказам щодо обсягу позовних вимог та не перевірено наявність позову ОСОБА_3 до ТОВ «Група компаній «Камелот» з тим же предмету спору. Вважає, що оскаржувана ухвала була постановлена без належної оцінки наданих позивачем доказів та їх належного обгрунтування, та судом безпідставно не застосовані положення частини 7 статті 153, частини 3 статті 154 ЦПК України щодо вирішення питання зустрічного забезпечення.

У судовому засіданні представник позивача та третьої особи ОСОБА_4 . заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи судом повідомлена у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що накладення арешту на один із запропонований автомобіль марки Toyota, модель Land Cruiser Prado 150, 2016 року випуску, н.з. НОМЕР_1 , який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Камелот», є співмірним заходом забезпечення позову ОСОБА_3 . Невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, за захистом якого позивач звернувся до суду.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із направлених до суду апеляційної інстанції виділених матеріалів вбачається, що до суду за захистом порушених прав звернувся ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Камелот» з вимогою майнового характеру на суму 1 067 258,93 грн., обгрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не поставив у повному обсязі оплачений позивачем камінь за умовами договору поставки № 01/05082016 від 05 серпня 2016 року, а тому сплачені за договором поставки кошти за камінь та нарахована пеня за прострочення виконання зобов`язання має бути стягнута з відповідача на користь позивача.

З метою забезпечення позову просив накласти арешт на рухоме майно, що належить відповідачеві, а саме: на автомобіль марки Toyota, модель Land Cruiser Prado 150, 2016 року випуску, н.з. НОМЕР_1 ; автомобіль марки Renault, марка Logan, 2010 року випуску, н.з. НОМЕР_2 , обґрунтовуючи доводи заяви тим, що відповідно до публічно доступної інформації, розміщеної у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, мінімальний розмір майна відповідача ТОВ «Група компаній «Камелот», який гарантує інтереси його кредиторів, становить 20 000 грн. Зазначив, що накладення арешту на вказані автомобілі не завдасть збитків відповідачу, оскільки автомобілі залишаться у володінні та користуванні відповідача, який зможе використовувати їх у своїй господарській діяльності, а тому для застосування зустрічного забезпечення не має підстав (а.с. 10-11).

Належність на праві власності відповідачу рухомого майна позивач підтвердив інформаційною довідкою з Територіального сервісного центру 8044 Регіонального сервісного центру в місті Києві Міністерства внутрішніх справ України від 30 січня 2019 року № 8044/3319. (а.с. 12, 13). Орієнтовну вартість цього майна визначено на підставі даних сайту «auto.ria.com». Приблизна вартість аналогічного автомобіля марки Toyota, модель Land Cruiser Prado 150, 2016 року випуску становить 1 009 372, 00 грн. ; автомобіля марки Renault, марка Logan, 2010 року випуску 180 245, 00 грн. (а.с. 14-16).

Юридично закріплене право власності надає можливість власнику самостійно вирішувати юридичну і фактичну долю майна шляхом його відчуження іншим особам, зміни його стану чи призначення тощо (наприклад, продати, подарувати, передати за заповітом майно).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд першої інстанції здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів. Обираючи захід забезпечення позову, судом першої інстанції враховані положення частини 3 статті 150 ЦПК України про те, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В цій частині доводи апеляційної скарги ТОВ «Група компаній «Камелот» не знайшли свого підтвердження.

Перевіряючи доводи скарги відповідача в частині не вирішення судом першої інстанції питання зустрічного забезпечення, колегія суддів виходить з такого.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 151 ЦПК України. У заяві, зокрема, повинна міститися пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення.

Зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Пропозиція щодо зустрічного забезпечення - це висловлення заявником думки щодо забезпечувальних заходів.

Колегією суддів встановлено, що у поданій заяві про забезпечення позову ОСОБА_3 , в тому числі, зазначив про те, що для застосування зустрічного забезпечення не має підстав, оскільки накладення арешту на рухоме майно, що належить відповідачу, не завдасть збитків, оскільки автомобілі залишаться у володінні та користуванні відповідача, який зможе використовувати їх у своїй господарській діяльності (а.с. 10-11). Подання пропозиції у такій формі свідчить про те, що заявник висловив свою думку щодо забезпечувальних заходів.

Як передбачено положеннями статті 153 ЦПК України питання зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову.

Для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням суд може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів - частина 3 статті 153 ЦПК України. А у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін - частина 4 статті 153 ЦПК України.

Аналізуючи зміст вказаних норм слід дійти висновку про те, що за загальним правилом, реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за винятком випадків передбачених у частині 3 статті 154 ЦПК України. При цьому питання зустрічного забезпечення вирішується судом при розгляді заяви про забезпечення позову та результати оцінки щодо прийняття чи відмови у прийнятті зустрічного забезпечення судом відображаються в ухвалі про забезпечення позову. З`ясування такого питання можливе на стадії розгляду заяви про забезпечення позову з викликом особи, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, а у виняткових випадках - у судовому засіданні з викликом сторін.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував положень статей 153, 154 ЦПК України, та забезпечуючи позов ОСОБА_3 , залишив без вирішення питання зустрічного забезпечення, доводам заяви ОСОБА_3 щодо забезпечувальних заходів не дав оцінку та не навів мотивів у судовому рішенні про їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За наведених обставин висновок суду першої інстанції про забезпечення позову ОСОБА_3 без вирішення питання зустрічного забезпечення не ґрунтується на вимог цивільного процесуального законодавства, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

У відповідності до вимог статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Камелот» задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 01 лютого 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 травня 2019 року.

Головуючий

Судді: