Провадження № 2/161/839/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Луцьку в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Луцької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Луцької міської ради, про встановлення порядку спілкування батька з дитиною,

В С Т А Н О В И В :

31.08.2018 позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначив, що у шлюбі з ОСОБА_4 не перебував, однак разом з відповідачем є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матірю. Оскільки, відповідач в добровільному порядку не надає згоди на побачення із сином, змушений звертатися до Служби у справах дітей для встановлення порядку спілкування батька з дитиною. Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.06.2018 визначено спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, однак ОСОБА_4 відмовляється виконувати вказане рішення, систематично чинить перешкоди у спілкуванні батька із сином, не надає доступу до житла з метою обстеження умов проживання останнього. Також вказує, що веде спокійний, розмірений спосіб життя, не перебуває на обліку у лікаря психіатра чи нарколога, хоче приймати участь у вихованні сина, його розвитку та навчанні, за місцем проживання позивача створено належні умови для перебування/проживання дитини. Будь - які спроби ОСОБА_3 вирішити спір у досудовому порядку з ОСОБА_4 виявились невдалими.

Вважає, що створення відповідачем перешкод у спілкуванні із сином порушує його права та суперечить інтересам дитини, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав, та просив зобовязати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні із сином, визначивши наступний спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною: зустрічі дитини з батьком без присутності матері за місцем проживання батька щовівторка з 17.00 год. до 20.00 год., щочетверга з 17.00 год. до 20.00 год., щонеділі з 17.00 год. до 20.00 год. з можливістю перенесення дня зустрічі на суботу за попереднім узгодженням з матірю дитини; спільний відпочинок із дитиною у літній період протягом 14 діб, тривалість однієї поїздки не більше 7 діб; спільний відпочинок із дитиною у осінній, зимовий та весняний період протягом 5 діб щосезону.

Ухвалою суду від 07.09.2018 відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче засідання.

03.10.2018 відповідач ОСОБА_4 подала до суду зустрічну позовну заяву про встановлення порядку спілкування батька з дитиною, який ухвалою від 01.11.2018 прийнято до спільного розгляду з позовом ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Вимоги зустрічного позову ОСОБА_4 мотивувала тим, що зустрічі батька з дитиною, які визначені за рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради, не відбувалися з ініціативи позивача ОСОБА_3 Позивач порушує регулярність зустрічей із сином та вчиняє інші негативні дії відносно відповідача. Перешкод у спілкуванні батька з дитиною не чинила, з її ініціативи зустрічі відкладалися лише у звязку із хворобою сина. Окрім того, зазначає, що ОСОБА_3 проживає однією сімєю з іншою жінкою, спільно виховують сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Така незначна різниця у віці дітей, сприяла негативному відношенню теперішньої дружини позивача до ОСОБА_4 та її сина ОСОБА_7.

У відзиві на зустрічну позовну заяву (а.с. 119-121) представником відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_8 вимоги зустрічного позову заперечувала. Просила суд відмовити у задоволенні зустрічного позову у звязку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

Просила суд, врахувати усі фактичні обставини справи та життя сторін, встановити ОСОБА_3 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином, який визначений рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 393-1 від 20.06.2018, вирішити питання щодо судових витрат.

В судових засіданнях позивач та його представник вимоги позову підтримали в повному обсязі, окрім стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат. Проти задоволення зустрічного позову заперечували. Не заперечували щодо ухвалення судом заочного рішення у справі. В наданих в судовому засіданні поясненнях позивач ОСОБА_3 не настоював на стягненні із відповідача понесених ним витрат на правничу допомогу.

Відповідач та її представник за первісним позовом вимоги первісного позову визнали частково, заперечували зустрічі та відпочинок дитини з батьком без присутності матері дитини. Вимоги зустрічного позову підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник третьої особи Служби у справах дітей в наданих в судовому засіданні поясненнях підтримали висновок органу опіки та піклування про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином. Службою встановлено, що між батьками дитини наявний конфлікт, вони не можуть спілкуватися між собою не травмуючи психіку дитини. Тому вважає за доцільне, враховуючи як найкращі інтереси дитини, рекомендувати побачення сина з батьком без присутності матері.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість первісного позову, який підлягає до задоволення; зустрічна позовна заява до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії І-ЕГ №255082 (а.с. 14).

З наданих в судовому засіданні пояснень сторін зясовано, що позивач та відповідач у справі в зареєстрованому шлюбі не перебували, на даний час разом не проживають, позивач ОСОБА_3 перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, виховують сина.

Малолітній ОСОБА_5 проживає з матірю ОСОБА_4, яка зареєстрована у м. Луцьку по бул. Дружби Народів 2, секц. 51-Б, кв. 3 (а.с. 53).

За зверненням позивача ОСОБА_3 Службою у справах дітей Луцької міської ради визначено порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином терміном на 1 місяць, про що свідчить лист № 31-10/453 від 20.04.2018 (а.с. 15).

20.06.2018 рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 393-1 «Про визначення способу участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з дитиною» визначено наступний спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3:

- щовівторка з 17.00 год. до 20.00 год.,

- щочетверга з 17.00 год. до 20.00 год.,

- щонеділі з 17.00 год. до 20.00 год. з можливістю перенесення дня зустрічі на суботу за попереднім узгодженням з матірю дитини;

- спільний відпочинок із дитиною у літній період протягом 14 діб, тривалість однієї поїздки не більше 7 діб (а.с. 26).

Вказаним рішенням зобовязано ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_3 брати участь у вихованні дитини, а ОСОБА_3 чітко дотримуватись визначених годин побачень з дитиною, обидві сторони мають попереджати один одного про можливість та причини зміни у визначеному порядку зустрічей з малолітнім ОСОБА_5

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів перевірок Головного управління Національної поліції у Волинській області за заявами позивача (а.с. 28-36), заяв пояснень відповідача на імя начальника служби у справах дітей Луцької міської ради (а.с. 63-87), а також з інших наявних у справі доказів, як відповідачем, так і позивачем неодноразово порушувався порядок зустрічей з малолітнім ОСОБА_5

Таким чином, суд вважає, що позивач надав достатні, належні і допустимі докази існування обставин перешкоджання його відповідачем у спілкуванні з дитиною, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

В силу вимог ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Таким чином, право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам.

Статтею 157 СК України передбачено, що той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, який проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно зі ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини та інші обставини.

Враховуючи те, що мати неодноразово не передавала сина для спілкування з батьком із різних причин, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Судом враховано позитивне ставлення позивача до виконання батьківських обов'язків, його наполегливе прагнення систематично спілкуватися із своїм сином. Жодних доказів про те, що позивач не може приймати участь у вихованні та спілкуванні із сином, а також про те, що таке спілкування може зашкодити дитині, матеріали справи не містять.

Національним законодавством передбачено, що суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи лише в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини (абзац 2 частини 2 статті 159 СК України).

Водночас, при розгляді справи суд враховує наявність високого рівня конфліктних відносин між батьками малолітнього ОСОБА_5, які не повинні відображатися на почуттях дитини та негативно впливати на її психологічний стан. Тому, з метою досягнення позитивних цілей зустрічей батька і сина, таких як сприятливі соціальні умови для подальшого формування здорової психіки дитини, її виховання і розвитку, що також захистить хлопчика від емоційних зривів та особистого неблагополуччя у майбутньому, позивачу слід надати право на побачення з дитиною без присутності матері.

Приймаючи до уваги акти обстеження умов проживання ОСОБА_3 (а.с. 19 - 20), суд вважає за необхідне виключити із рішення органу опіки і піклування висновок про те, що спілкування і побачення мають відбуватись за місцем проживання матері дитини та надає можливість спілкуватися і бачитися позивачу зі своїм малолітнім сином за місцем їх вибору, у тому числі за місцем проживання батька.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені за первісним позовом вимоги підлягають задоволенню щодо визначення способів участі позивача у вихованні сина та спілкуванні з ним, який належить встановити наступним чином: зустрічі дитини з батьком без присутності матері щовівторка з 17.00 год. до 20.00 год., щочетверга з 17.00 год. до 20.00 год., щонеділі з 17.00 год. до 20.00 год. з можливістю перенесення дня зустрічі на суботу за попереднім узгодженням з матірю дитини; спільний відпочинок із дитиною без присутності матері дитини у літній період протягом 14 днів, тривалість однієї поїздки не більше 7 днів; спільний відпочинок з дитиною без присутності матері дитини в осінній, зимовий та весняний період протягом 5 днів щосезону.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та обовязки юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

При цьому суд зазначає, що захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Загальний перелік таких спосіб захисту визначено у ст. 16 ЦК України, якою передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або немайнового права та інтересу.

Відповідно до Аналізу практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України, підготовленого Верховним Судом України, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен зясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

У зустрічній позовній заяві, поданій відповідачем ОСОБА_4, відповідач просить встановити позивачу ОСОБА_3 певний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином та зобовязати його дотримуватись визначеного рішенням суду порядку спілкування з сином та не змінювати його на власний розсуд. Однак, той з батьків, з ким проживає дитина, законодавчо не наділений правом на звернення з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, наслідком якого є встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Водночас, в силу вимог ч.2 ст.14 ЦК України суд не може на вимогу однієї з сторін примусити іншу сторону вчинити дії, які не є для неї обовязковими.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обраний відповідачем ОСОБА_4 спосіб захисту порушеного права не відповідає способам захисту цивільних прав, визначених ст.ст.14, 16 ЦК України. Не визначений обраний позивачем спосіб захисту права і спеціальним законом.

Окрім того, із вимог зустрічного позову судом не встановлено, які права ОСОБА_4 порушено відповідачем за зустрічним позовом, та які особисті немайнові/ майнові права потребують захисту (відновленню), оскільки права відповідача як матері дитини, з якою проживає дитина, у даному спорі не порушені.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_4 за зустрічною позовною заявою не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір. Від стягнення судових витрат на правничу допомогу позивач відмовився.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст.3, 9, 18 Конвенції про права дитини, ст.ст. 141, 150, 151, 157, 159 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Первісний позов задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_3 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме:

1)Зустрічі дитини з батьком без присутності матері дитини ОСОБА_4:

-щовівторка з 17.00 год. до 20.00 год.;

-щочетверга з 17.00 год. до 20.00 год.;

-щонеділі з 17.00 год. до 20.00 год. з можливістю перенесення дня зустрічі на суботу за погодженням з матірю дитини.

2)Спільний відпочинок з дитиною без присутності матері дитини ОСОБА_4 у літній період протягом 14 днів, тривалість однієї поїздки не більше 7 днів.

3)Спільний відпочинок з дитиною без присутності матері дитини ОСОБА_4 в осінній, зимовий та весняний період протягом 5 днів щосезону.

Зобовязати ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_3 спілкуватися з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та брати участь у його вихованні.

Стягнути з ОСОБА_4 (адреса: 43017, м. Луцьк, б-р Дружби Народів, 2, секція 51Б, кв.3) РНОКПП НОМЕР_1) в користь ОСОБА_3 (адреса: 43025, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

В задоволенні первісного позову в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу відмовити.

В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 27.02.2019.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій