Справа номер 237/355/19
Номер провадження 2/237/538/19
РІШЕННЯ

Іменем України

30.05.19 року м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Кучко Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Махно Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Курахове Мар`їнського району Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

28.01.2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області із позовною заявою про стягнення моральної шкоди до ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" (далі - відповідач) (а.с.1-3).

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач працював на Державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» з 26.02.1985 року на підземних роботах за професією «гірничий робітник очисного вибою» Наказом відповідача від 18.04.2018 року № 68-к був звільнений внаслідок невідповідності стану здоров`я що перешкоджає продовженню даної роботи за п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Позивач стверджує, що саме внаслідок тривалої фізичної праці у підземних умовах у нього розвилося хронічне захворювання - хронічна поперекова-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії загострення із значними статико-динамічними порушеннями м`язево - тонічним та больовими синдромами. Згідно із Медичним висновком центральної лікарсько - експертної комісії від 18.06.2018 року № 25/551 встановлено, що захворювання позивач - професійне, пов`язано із умовами праці у несприятливих виробничих факторах, на підставі чого 01.08.2018 року відповідачем складено Акт розслідування причин виникнення у мене хронічного професійного захворювання і підтверджений причинний зв`язок між умовами праці у несприятливих виробничих факторах і захворюванням позивача. Висновком МСЕК від 16.10.2018 р. позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності внаслідок професійного захворювання у розмірі 50 %. Позивач зазначає, що пошкодженням здоров`я внаслідок травми йому завдано моральну шкоду, яку відповідач відмовляється відшкодовувати. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача 50 000 грн. на його користь в порядку відшкодування моральної шкоди (а.с. 1-3).

Ухвалою суду від 29.01.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі (а.с.18).

13.03.2019 року через канцелярію суду до суду надійшло заперечення від відповідача, відповідно до якого відповідач просить суд прийняти рішення згідно норм діючого законодавства, зазначає, що як вбачається з довідки МСЕК від 04.12.2018 року ОСОБА_1 первинно отримав 50 процентів втрати працездатності по травмі від 16.10.2018 року. Відповідач зазначає, що згідно узагальненого аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди роботодавцем завданої робітнику у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, встановленої МСЕК, при 10% - 3000 гривень, 30% - 9000 гривень, при 80 % - 24000 гривень. Просить суд при прийнятті рішення, також прийняти до уваги тяжкий фінансово-економічний стан підприємства (а.с.26-27).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив справу розглядати без його участі (а.с. 3).

Крім того, 18.03.2019 року через канцелярію суду надійшла заява представника позивача - адвоката Богатченко В.М., відповідно до якої вона просила розглядати справиу без її участі та участі її довірителя ОСОБА_1 (а.с.30).

У судове засідання, яке було призначено на 30.05.2019 року представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Кізел Пермської області є громадянином України віком 56 років (а.с.4).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював на Державному підприємстві "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" у період з 26 лютого 1985 року по 17.04.2018 року, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.6-7).

З виписки № 638 від 02.07.2018 року із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 ДУ «Інституту медицини праці імені Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України» вбачається, що ОСОБА_1 встановлений діагноз «хронічне захворювання - хронічна поперекова-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії загострення із значними статико-динамічними порушеннями м`язево - тонічним та больовими синдромами - захворювання професійне, встановлене вперше».

З медичного висновку Центральної лікарсько - експертної комісії про наявність професійного характеру захворювання від 18.06.2018 року № 25/551 відносно ОСОБА_1 вбачається, що захворювання ОСОБА_1 є захворюванням професійного характеру, встановлене вперше.

Відповідно до акту проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 01.08.2018 року, відносно хворого ОСОБА_1 причинами виникнення хронічного захворювання (а.с.10-11), визнано: - запиленість повітря робочої зони/концентрація пилу; - загазованість повітря робочої зони шкідливими речовинами; - підвищені та знижені температури, температура поверхні устаткування, матеріалів, повітря робочої зони; - рівень шуму; - рівень загальної вібрації; - рівень інфразвукового коливання, ультразвуку; - рівень електромагнітного випромінювання; - рівень барометричного тиску; - рівень вологості та рухомості повітря; - рівень іонізуючого випромінювання; - контакт із джерелами інфекційних захворювань, конкретні найменування захворювань; - рівень фізичного перевантаження (параметри, ступінь, важкість роботи); - інші виробничі фактори згідно з гігієнічною класифікацією праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу.

Відповідач не заперечує цих обставин у своїх запереченнях на позов, окрім того ці факти підтверджені наведеними вище документами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вимоги ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням здоров`я.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Згідност.13 Закону України «Про охорону праці»роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до професійного захворювання позивача. Висновком МСЕК від 16.10.2018 року позивачу вперше було встановлено 50 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності за професійним захворюванням безстроково з 12.10.2018 року (а.с. 12-13).

Як вбачається із досліджених матеріалів справи, порушення законних прав позивача з боку відповідача призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідач не заперечував факту порушення законних прав позивача та не заперечує, що таке порушення призвело до моральних та фізичних страждань позивача.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок недосконалості умов праці на виробництві, пошкоджено здоров`я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров`я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП.

Також, встановлено, що відповідач не заперечує проти того, що позивач отримав втрату професійної працездатності підчас роботи на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1».

Суд оцінює й об`єктивні обставини, що повне усунення негативного впливу умов виробництва на здоров`я на ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" неможливе, разом з тим, зауважує, що позивач ОСОБА_1 звільнений з ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" 17.04.2018 року саме внаслідок невідповідності стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи на підставі 2 ст. 40 КЗпП України, отже внаслідок стану здоров`я позивач вже позбавлений можливості працювати за своєю здобутою спеціальністю, або виконувати іншу роботу, пов`язану з фізичним навантаженням.

Тому суд, враховуючи вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності позивача, порушення та зміну його звичайного укладу життя і його особистих зв`язків, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" на користь позивача ОСОБА_1 в порядку відшкодування моральної шкоди 40 000 (сорок тисяч) гривень, що буде еквівалентно моральним стражданням позивача.

Згідно зі ст. 141 ч. 6 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23,1167,1168 ЦК України, ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 141, 247, 258, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1"(85670, Донецька область, м.Вугледар, вул. Магістральна, 4, код за ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію за отриману ним моральну шкоду внаслідок професійного захворювання у розмірі 40 000 (сорок тисяч ) гривень.

Стягнути з Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" (85670, Донецька область, м.Вугледар, вул. Магістральна, 4, код за ) на користь держави судовий збір у розмірі 614, 72 (шістсот чотирнадцять гривень сімдесят дві копійки).

В задоволенні іншої частини вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я.Ю.Кучко

Дата документу 30.05.2019 року