Дата документу 14.05.2019 Справа № 335/9238/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 335/9238/18

Провадження №22-ц/807/1101/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Бєлки В.Ю., Дашковської А.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2018 року в складі судді Ходька В.М. в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи працівниками Національної поліції України,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив у вересні 2018 року, до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи працівниками Національної поліції України.

В обґрунтування позову зазначав, що 16.03.2016 року, в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000208 від 07.02.2016 р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України було проведено слідчу дію - обшук.

Відповідно до протоколу обшуку, слідчим було вилучено належний позивачу на праві власності двигун човновий підвісний Honda BF50D BBEJ НОМЕР_1 , який був у повній комплектації у придатному для використання стані та без будь-яких зовнішніх ушкоджень.

На час повернення двигуна позивачу, він мав аварійні ушкодження (розриви та тріщини верхньої кришки), про що позивачем здійснено фото та відеофіксацію та зроблено відповідне письмове зауваження в матеріалах кримінального провадження.

Для визначення вартості матеріальної шкоди, завданої належному йому майну (двигун Honda BF50D BBEJ НОМЕР_1 ), він звернувся до сертифікованого експерта-оцінювача.

Відповідно до Звіту суб`єкта оціночної діяльності, судового експерта-оцінювача - Булейко О.А. від 19.04.2016 р., підсумкове значення вартості матеріальної шкоди, спричиненої володільцю об`єкту оцінки становить 16 064, 75 грн.

У травні 2016 року позивач звернувся до ГУНП в Запорізькій області із вмотивованою Претензією-вимогою про відшкодування шкоди 16 064, 75 грн., у відповіді на яку йому рекомендовано звернутися до суду із цивільним позовом.

Враховуючи викладене, просив суд у якості відшкодування завданої майнової шкоди стягнути з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області за рахунок коштів державного бюджету, казначейське обслуговування яких здійснює Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 16 064, 75 коп.; вирішити питання про розподіл судових витрат у вигляді судового збору.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 16 064, 75 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 704, 55 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд, ухваливши рішення щодо стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного рахунку Державної казначейської служби України (окремої юридичної особи), вирішив питання щодо прав та обов`язків особи, яка не брала участь у справі. Зазначає, що в матеріалах справи відсутній відповідний судовий документ, згідно з яким було б визнано неправомірною бездіяльність слідчого відділу поліції. Зазначає, що судом неправомірно присуджено до стягнення судові витрати з Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного рахунку Державної казначейської служби України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Національної поліції в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачем не доведено, що він є законним власником вилученого двигуна і відповідно як власник має право вимагати відшкодування шкоди, завданої майну; висновки Звіту суб`єкта оціночної діяльності Булейка О.А. не є належним доказом, оскільки не містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не надав належної оцінки тому, що розписка від 21.03.2016, надана позивачем слідчому Запорізького РВП ЛВП ГУНП у Запорізькій області Ковальському І.М. не є належним доказом, що підтверджує пошкодження двигуна човнового Honda BF50D №1103463, оскільки не містить жодного належного та допустимого підтвердження того факту, що вона була отримана уповноваженим працівником поліції. Судом не було надано належної оцінки тому, що допитаний в якості свідка ОСОБА_3 не був понятим під час вилучення двигуна під час проведення обшуку за адресою місця проживання позивача та під час повернення майна останньому. Протокол обшуку від 16.03.2016 не містить інформації, що підтверджувала б факт цілісності та непошкодженості двигуна. Зазначає, що оглянутий судом диск з фрагментами відеозаписів, наданий позивачем, що зроблений під час проведення обшуку та під час отримання двигуна від відповідача, не може бути належним та допустимим доказом, оскільки продемонстровані фрагменти відеозаписів не мають дати та часу зйомки, неможливо ідентифікувати місце зйомки. Фрагменти відеозаписів не доводять, що вилучений двигун не мав зовнішніх пошкоджень на момент його вилучення та що під час повернення він мав пошкодження корпусу двигуна.

06 березня 2019 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Юрасова А.В. до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду - без змін. Зазначає, що аргументи апеляційної скарги стосовно неналежності доказів сторони позивача, а також того, що суд першої інстанції не врахував нібито відсутність доказів сторони позивача стосовно права власності (або законного володіння) ОСОБА_1 на двигун човновий підвісний Honda BF50D НОМЕР_1 та відповідно права позивача на відшкодування заподіяної шкоди зазначеному майну, не заслуговують на увагу.

07 березня 2019 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Юрасова А.В. до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду - без змін. Зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 дійсно підлягають задоволенню шляхом стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на його користь матеріальної шкоди та витрат по сплаті судового збору. Рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, повністю відповідає критеріям розумності та справедливості і не може бути скасоване лише на підставі суб`єктивних доводів апелянта.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що позивачу завдано майнову шкоду внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача, що виразилися у незбереженні істотних ознак та властивостей двигуна човнового підвісного Honda BF50D BBEJ №1103463, вилученого під час обшуку, розмір якої визначений позивачем згідно звіту по встановленню вартості матеріального збитку, складеного суб`єктом оціночної діяльності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 16.03.2016 року слідчий СВ Запорізького ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції Савченко О.С., у присутності понятих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та мешканки житла ОСОБА_6 , на підставі ухвали слідчого судді від 15.03.2016 року, провів обшук території домоволодіння, прилягаючої до нього території господарчих будівель та споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено майно, в тому числі човновий двигун « Honda », котрий має напис «НОМЕР_1», що підтверджується протоколом обшуку (а.с. 9-12).

Ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 18.03.2016 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на деяке майно, що було вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі човновий двигун "Honda" котрий має напис "НОМЕР_1", що підтверджуються протоколом обшуку (а.с.143-145). Відмовляючи в арешті частини вилученого майна слідчий суддя виходив з того, що надані в судовому засіданні власниками майна ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , документи на човни, причепи, мотори (надані суднові білети, нотаріально посвідчені доручення, свідоцтва про реєстрацію права власності, тощо) свідчать про те, що вони є добросовісними власниками та користувачами.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 29.03.2016 року вказану ухвалу слідчого судді скасовано та постановлено нову про накладення арешту на частину майна, що було вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 10 експрес накладних ТОВ "Нова пошта", 5 декларацій про прийняття вантажу служби національної доставки "Ін Тайм", в арешті іншого майна відмовлено (а.с.147-149). Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_1 та його представником, адвокатом Жижою А.О. надано докази, які спростовували доводи слідчого про необхідність накладення арешту майна, яке було вилучено в ході обшуку.

Згідно розписки від 21.03.2016 наданої ОСОБА_1 слідчому Запорізького РВП ЛВП ГУНП в Запорізькій області Ковальському І.М., йому було повернуто майно, що було вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в арешті якого було відмовлено, в тому числі човновий двигун "Honda" котрий має напис "НОМЕР_1", у вказаній розписці мітиться застереження про пошкодження його верхньої кришки (а.с.146).

Згідно звіту по встановленню вартості матеріального збитку спричиненого власнику водного транспортного засобу човну моторного "Казанка 5", бортовий реєстраційний номер НОМЕР_2 від 19.04.2016 року, складеного оцінювачем Булейко О.А. , величина матеріального збитку заподіяна власнику двигуна човнового навісного Honda BF50D № 1103463 станом на 19.04.2016 року склала суму 16 064,75 грн. (а.с.17-45).

13.05.2016 року позивач направив до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області претензію-вимогу про відшкодування шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій працівників ГУНП в Запорізькій області з пошкодження двигуна човнового підвісного Honda BF50D НОМЕР_1 у розмірі 16 064,75 грн. в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000208 від 07.02.2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, на яку отримав відповідь про можливість вирішення вказаного питання в порядку цивільного законодавства шляхом подання заяви до відповідного суду (а.с.13-16).

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

З протоколу обшуку від 16 березня 2016 року (а.с. 9) вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим СВ Запорізького ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенантом поліції Савченко О.С. проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено човновий двигун « Honda », котрий має напис «НОМЕР_1». У зазначеному протоколі міститься запис, що вилучені в ході обшуку предмети опечатані пояснювальними бирками з підписом всіх учасників та присутніми в ході обшуку.

Відповідно до ч.2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку , визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012р. № 1104 затверджений Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності під час кримінального провадження (далі - Порядок).

Відповідно до п. 3 Порядку речові докази, за винятком документів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, повинні бути належним чином упаковані та опечатані. На речові докази, які не можуть бути належним чином упаковані через громіздкість чи з інших причин, прикріплюється бирка у спосіб, що унеможливлює її зняття, зміну або пошкодження. На упаковці (бирці) проставляються підписи осіб, які брали участь у процесуальній дії, та зазначається інформація про вміст упаковки, найменування проведеної процесуальної дії, дата її проведення та номер кримінального провадження.

Відповідно до п. 5 Порядку умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування.

Відповідно до п.п. 7,8 Порядку вилучені (отримані) стороною обвинувачення речові докази зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження в індивідуальному сейфі (металевій шафі) слідчого, який здійснює таке провадження. Речові докази, в тому числі документи, які за своїми властивостями (габаритами, кількістю, вагою, об`ємом) не можуть зберігатися разом з матеріалами кримінального провадження, зберігаються у спеціальних приміщеннях органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ. Відповідальним за зберігання речових доказів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, є слідчий, який здійснює таке провадження.

Відповідно до п. 14 Порядку під час передачі матеріалів кримінального провадження від одного слідчого іншому ними у присутності відповідальної особи проводиться перевірка цілісності упаковки чи бирки, прикріпленої до речових доказів, переданих на зберігання до обладнаного приміщення чи спеціального сейфу, і відповідність упаковки чи бирки вимогам, визначеним у пункті 3 цього Порядку. За відсутності слідчого, від якого передаються матеріали кримінального провадження, перевірка проводиться за участю керівника слідчого підрозділу. Результати перевірки засвідчуються підписами осіб, що проводили перевірку, у книзі обліку. Якщо в результаті огляду речових доказів встановлено їх невідповідність відомостям про такі речові докази, що містяться у відповідній квитанції, складається також акт у двох примірниках, який засвідчується підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. До матеріалів кримінального провадження долучаються протокол огляду та один примірник акта у разі його складення. Другий примірник акта передається відповідальній особі.

Згідно з п.27 Порядку схоронність тимчасово вилученого майна забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що човновий двигун « Honda », котрий має напис «НОМЕР_1», під час вилучення слідчим мав пошкодження, а також докази того, що під час вилучення зазначеного човнового двигуна слідчий, учасники робили зауваження, що двигун має зовнішні пошкодження.

На виконання ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.11.2018 р. ГУНП в Запорізькій області надало до суду першої інстанції засвідчені копії документів, якими оформлювалось повернення ОСОБА_1 човнового двигуна «Honda BF50D BBEJ» НОМЕР_1 , вилученого в ході обшуку за місцем проживання останнього (а.с. 138-149).

З розписки ОСОБА_1 від 21.03.2016 року слідчому Ковальському І.М. вбачається, що ОСОБА_1 зробив застереження, що він має зауваження з приводу збереження двигуна Honda , на якому міститься пролом у верхній частині (а.с. 146).

Доводи апеляційної скарги ГУНП в Запорізькій області, що зазначена розписка не містить підтвердження того факту, що вона була отримана уповноваженим працівником поцілії, спростовується тим, що зазначену розписку надано до суду першої інстанції із супровідним листом саме відповідачем ГУНП в Запорізькій області.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що човновий двигун " Honda " котрий має напис "НОМЕР_1", було пошкоджено в часовому проміжку після того як його було вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту повернення ОСОБА_1 співробітниками Запорізького ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Таким чином, ГУНП в Запорізькій області в порушення вимог вищезазначеного Порядкуне було вжито достатніх заходів для збереження речового доказу у кримінальному провадженні, що спричинило позивачу матеріальну шкоду.

Відповідно до ч.3 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію" держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією або бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Отже, доводи апеляційних скарг щодо відсутності винних дій відповідача є необгрунтованими.

Згідно із звітом по встановленню вартості матеріального збитку спричиненого власнику водного транспортного засобу човну моторного "Казанка 5", бортовий реєстраційний номер НОМЕР_2 від 19.04.2016 року, складеного оцінювачем Булейко О.А. , величина матеріального збитку заподіяна власнику двигуна човнового навісного Honda BF50D № 1103463 станом на 19.04.2016 року склала суму 16 064,75 грн.

Судом першої інстанції вірно відхилено доводи відповідача про те, що суду наданий неналежний доказ у вигляді висновку спеціаліста, а не висновку експерта.

Надання позивачем на підтвердження своїх вимог звіту по встановленню вартості матеріального збитку, складеного оцінювачем, не суперечить чинному законодавству, тому доводи апеляційної скарги ГУНП в Запорізькій області в цій частині є необгрунтованими.

Згідно з ч.1, абз. 10 ч.2 ст. 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, атакож на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ГУНП в Запорізькій області, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що позивачем не доведено, що він є законним власником вилученого човнового двигуна Honda .

Суд першої інстанції вірно виходивши із презумпції правомірності набуття права власності, встановив, що позивач має право на звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Щодо доводів апеляційної скарги Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, що судом не залучено до участі у справі належний орган Державної казначейської служби України, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно з підпунктом 1 пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Зазначені рішення передаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання.

Відповідно до пункту 23-1 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України єдиний казначейський рахунок - це рахунок, відкритий центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (далі - Казначейство України), у Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України, на якому консолідуються кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування та кошти інших клієнтів, які відповідно до законодавства знаходяться на казначейському обслуговуванні.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 (далі - Положення), Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення).

Згідно із пунктом 9 Положення Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до підпункту 14 пункту 4 Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 жовтня 2011 року № 1280, Головне управління Казначейства відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Державна казначейська служба України, діючи від імені держави в цілому, здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Таким органом у зазначеній справі є Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області.

Отже, враховуючи, що співвідповідачем у справі є Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області та доведеність заподіяння позивачу шкоди органом державної влади (його посадовими особами), суд першої інстанції вірно дійшов висновку про стягнення коштів з Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного рахунку Державної казначейської служби України.

Висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційні скарги не містять.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області та апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2018 рокуу цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 травня 2019 року.

Головуючий Судді: