КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
===================================================================
Провадження №22-ц/824/5266/19 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2019 рокуКиївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Журби С.О.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 січня 2019 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «СВС Сіті Медія» про визнання трудових відносин припиненими,

У С Т А Н О В И В:

у квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ «СВС Сіті Медія» від 08.06.2016 року за №01/06 ОСОБА_1 було призначено на посаду директора ТОВ «СВС Сіті Медія».

Оскільки відповідно до положень п. 9.4.6 статуту ТОВ «СВС Сіті Медія» звільнення директора цього товариства належить до виключної компетенції загальних зборів його учасників, 24.03.2017 року ОСОБА_1 звернулася до одноособового учасника ТОВ «СВС Сіті Медія» - ТОВ «Волтерс Комьюнікейшнз» в особі його директора Шіпоша Жолта із заявою про звільнення з займаної посади за власним бажанням.

Разом з тим, позивачка зазначає, що уповноважений орган ТОВ «Волтерс Комьюнікейшнз» отримав дану заяву ще 24.03.2017 року, однак жодних дій щодо скликання та проведення загальних зборів учасників товариства та рішення про її звільнення з посади директора ТОВ «СВС Сіті Медія» не прийняв.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просила суд визнати припиненими трудові відносини між Товариством з обмеженою відповідальністю «СВС Сіті Медія» та директором товариства ОСОБА_1 з 10 квітня 2017 року.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 січня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 через свого представника- ОСОБА_2. подалаапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано специфіку правового статусу ТОВ «Волтерс Комьюнікейшез» виключно як учасника ТОВ «СВС Сіті Медія», який має право шляхом участі в загальних зборах приймати рішення від імені останніх.

Також зазначено, що Шевченківський районний суд м. Києва неправильно протлумачив положення ч. 1 ст. 58 Закону України «Про господарські товариства» (у редакції чинній станом на дату подачі позову) та ч. 1 ст. 145 ЦК України при визначенні учасника товариства з обмеженою відповідальністю як окремого суб`єкта трудових правовідносин та дійшов неправильного висновку стосовно правосуб`єктності ТОВ «СВС Сіті Медія» і ТОВ «Волтерс Комьюнікейшез» у трудових відносинах з директором ТОВ «СВС Сіті Медія» та можливості ТОВ «Волтерс Комьюнікейшез» бути відповідачем у даному спорі.

В порядку ст. 360 ЦПК України відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшов.

У судове засідання по розгляду апеляційної скарги сторони не зявились.

Позивач ОСОБА_1 повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, заяв, клопотань про відкладення до суду не подавала, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Відповідач ТОВ «СВС Сіті Медія» в судове засідання свого представника не направив. Апеляційним судом було вжито заходи для повідомлення відповідача про розгляд даної справи шляхом направлення судової повістки за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Однак, відповідно до довідки Укрпошти, судова повістка не була вручена з підстав вибуття особи. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що зареєстроване у встановленому порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З огляду на вказане, керуючись положеннями ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності нез'явившихся сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення вказаним вимогам закону не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про не доведення позивачем факту порушення її прав та інтересів відповідачем ТОВ «СВС Сіті Медія».

Апеляційний суд з указаними висновками суду першої інстанції не погоджується, оскільки вони не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах закону.

З матеріалів справи вбачається, щовідповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ «СВС Сіті Медія» від 08.06.2016 року за №01/06 ОСОБА_1 було призначено на посаду директора ТОВ «СВС Сіті Медія», яке, в свою чергу, діє на підставі Статуту, затвердженого загальними зборами учасників товариства згідно з Протоколом №01/06 від 08.06.2016 року. (а.с. 7)

При цьому, як вбачається зі Статуту відповідача, одноособовим учасником ТОВ «СВС Сіті Медія» є ТОВ «Волтерс Комьюнікейшнз». (а.с. 11-14)

24 березня 2017 року позивач звернулася до єдиного засновника ТОВ «СВС Сіті Медія» - ТОВ Волтерс Комьюнікейшнз ( WALTERS COMMUNIKATIONS К FT) з письмовою заявою про проведення загальних зборів учасників товариства для вирішення питання звільнення її з посади директора за власним бажанням згідно статті 38 Кодексу законів про працю (КЗпП) України і призначення нового директора. (а.с. 15)

Встановлено також, що у визначений законодавчо строк загальні збори учасників товариства не проведені, питання про звільнення позивача з посади директора не вирішено, що порушує права позивача, як працівника.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Пунктом 1 частини першої статті 23 КЗпП України визначено, що трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк.

У відповідності до ст. ст. 97 та 98 ЦК України органами управління товариства є загальні збори його учасників, які мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору також є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

За приписами статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

З урахуванням вищенаведеного позивач, користуючись своїм правом, у встановленому законом порядку, попередив відповідачів (як власника та уповноважений ним орган) письмово за два тижні, про свій намір припинити трудові відносини, натомість відповідачі не виконали свій обовязок оформити розірвання трудового договору укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника.

Суд вважає бездіяльність відповідачів щодо припинення трудових відносин з позивачем, як протиправну та таку, що порушує трудові права останнього як працівника.

За правилами, встановленими частинами третьою та шостою статті 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що не вирішуючи питання про звільнення позивача з посади директора шляхом проведення загальних зборів за умови, коли останній достатньо зрозуміло та достатніми засобами висловив своє бажання припинити трудові відносини, відповідач порушує обмежує право позивача на працю та вільний вибір, яке гарантоване ст.43 Конституції України.

Виходячи з вимог ст. 22 КЗпП України, відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.39 КЗпП України спори про дострокове розірвання трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповдіно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до п.7 ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення.

Суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не суперечить закону, а відповідає найбільш ефективному способу захисту трудових прав позивача.

Згідно ст.376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є,зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи,які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності , апеляційний суд приходить до висновку про скасування заочного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі, яким позов про припинення трудових правовідносин слід задовольнити, оскільки позовні вимоги позивача є доведеними та обґрунтованими, встановлено порушення прав позивача, що підлягають захисту.

При цьому, апеляційний суд вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо не доведення позивачем факту порушення її прав відповідачем ТОВ «СВС Сіті Медія». Розглядаючи спір, суд першої інстанції не врахував специфіку правового статусу ТОВ Волтерс Комьюнікейшнз (WALTERSCOMMUNIKATIONSКFT), яке є єдиним учасником ТОВ «СВС Сіті Медія» та має право шляхом участі у загальних зборах товариства приймати рішення від імені ТОВ «СВС Сіті Медія».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 640 грн. .

На підставі викладеного та керуючись ст. 23,38,39 КЗпП України, ст. ст.4,5,12, 13, 81, 141, 274, 377, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 січня 2019 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВС Сіті Медія» про визнання трудових відносин припиненими - задовольнити.

Визнати припиненими трудові відносини між Товариством з обмеженою відповідальністю «СВС Сіті Медія» () та директором товариства ОСОБА_1 на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України з 10 квітня 2017 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВС Сіті Медія» () на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 640 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 травня 2019 року.

Суддя-доповідач Д.О.Таргоній

Судді: С.О.Журба

К.П.Приходько