Житомирський апеляційний суд
Справа №2-811/12 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І.В.
Категорія 45 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №2-811/12 за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за його скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 27 грудня 2018 року, яка постановлена під головуванням судді Зубчук І.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення до рішення Житомирського районного суду від 24 жовтня 2014 року про розподіл судових витрат та стягнути із виконавчої служби Житомирського району Житомирської області на його користь судові витрати, пов`язані із розглядом його скарги на постанову ДВС у сумі 236,50 грн., стягнувши з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Заяву обґрунтовував тим, що 24 жовтня 2014 року Житомирським районним судом прийнято рішення, яке апеляційним судом 15 грудня 2014 року залишено без змін, про задоволення його скарги на постанову державного виконавця. При цьому в рішенні суду не було вирішено питання про розподіл судових витрат. Згідно із ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 25 вересня 2013 року судовий збір за розгляд апеляційної скарги визначений судом в розмірі 114,70 грн. Згідно з ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2014 року судовий збір за розгляд касаційної скарги підлягає сплаті у розмірі 121,80 грн. Отже, загальна сума сплачених судових зборів склала 236,50 грн. (114,70+121,80). У підтвердження оплати вказаного судового збору надає копії ухвал, де зазначено, що скарги залишаються без руху, в тому числі, через несплату судового збору. На думку заявника, розгляд скарг є підтвердженням того, що судовий збір за розгляд апеляційної та касаційної скарг було сплачено.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 27 грудня 2018 року ОСОБА_1 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та передати справу на новий розгляд до Житомирського районного суду. Зазначає, що в ухвалі суду від 24 жовтня 2014 року не зазначено про розподіл судових витрат, що є підставою для ухвалення додаткового рішення.

08 травня 2019 року до апеляційного суду надійшло уточнення, в якому ОСОБА_1 намагається змінити клопотання апеляційної скарги та просить ухвалу Житомирського районного суду від 27 грудня 2018 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити його вимоги щодо винесення додаткового рішення до ухвали Житомирського районного суду від 24 жовтня 2014 року. Доказів надіслання іншим учасникам справи копій відповідних змін до апеляційної скарги не подано.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи, в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни (частини перша та друга ст.364 ЦПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Із змісту заяви ОСОБА_1 від 05 листопада 2018 року, яка надійшла до Житомирського районного суду Житомирської області 09 листопада 2018 року, вбачається, що заявник просив ухвалити додаткове рішення до судового рішення Житомирського районного суду від 24 жовтня 2014 року, оскільки судом не було вирішено питання про судовий збір у сумі 236,50 грн., за подання апеляційної та касаційної скарг (114,70 грн.+121,80 грн.).

Так, у справі №278/3098/14-ц за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу ДВС Житомирського районного управління юстиції щодо виконання судового рішення цього суду від 06 червня 2012 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу скарга ОСОБА_1 була задоволена, постанова державного виконавця відділу ДВС Житомирського районного управління юстиції від 06 червня 2013 року за №10090 (ВП №3829050) про відмову у відкритті виконавчого провадження скасована та зобов`язано відділ ДВС Житомирського районного управління юстиції відкрити виконавче провадження за виконавчим листом від 30 травня 2013 року №2-811/12 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 600 грн. боргу за розпискою від 27 січня 2008 року та 214,60 грн. судового збору (а.с.3-4).

Статтями 3 і 4 Закону України «Про судовий збір» визначено об`єкти справляння судового збору, його розміри та перелік позовних вимог чи інших заяв, передбачених процесуальним законодавством, за подання яких судовий збір не справляється. Наведений у пунктах 1,4 частини другої статті 4 вищевказаного Закону перелік позовних заяв (заяв, скарг, дій), за подання яких до суду або за вчинення яких судом встановлено ставки судового збору, за своїм змістом є вичерпним. Отже справляння судового збору за подання до суду першої інстанції скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби не передбачено, а тому судові витрати у вигляді судового збору за подання до суду першої інстанції ОСОБА_1 скарги на дії державного виконавця відділу ДВС відповідного управління юстиції щодо виконання судового рішення у справі № 278/3098/14-ц не могли бути понесеними.

У справі №278/3098/14-ц ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 15 грудня 2014 року апеляційна скарга відділу ДВС Житомирського міського управління юстиції відхилена, а ухвала Житомирського районного суду Житомирської області від 24 жовтня 2014 року залишена без змін (а.с.5-6). Отже, у справі №278/3098/14-ц апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції була подана не ОСОБА_1 , а тому витрати у даній справі щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги були понесені виконавчою службою.

У справі №278/3727/13-ц ухвалою судді Апеляційного суду Житомирської області від 25 вересня 2013 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 16 серпня 2013 року була залишена без руху з наданням строку для сплати судового збору в розмірі 114,70 грн. (а.с.7).

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2014 року касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 16 серпня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 28 листопада 2013 року була залишена без руху для сплати заявником коштів з оплати судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №357-IV (а.с.8).

В обох ухвалах зазначалося про те, що на підтвердження оплати судового збору необхідно надати оригінал документа про сплату судового збору, тобто належним доказом сплати судового збору є лише оригінал відповідного банківського документа.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя ст.3 ЦПК України).

ОСОБА_1 звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення у листопаді 2018 року.

У частині першій ст.258 ЦПК України роз`яснюється, що судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Відповідно до частини першої ст.270 ЦПК України, яка діє у такій редакції з 15 грудня 2017 року та якою врегульовано питання ухвалення додаткового рішення суду, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт третій).

Окрім того, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення та додаткове рішення належить ухвалювати в тому самому складі (частина друга та третя ст.270 ЦПК України). В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

Отже, за змістом ст.270 ЦПК України передбачено ухвалення додаткового рішення, а не додаткового судового рішення. Проте, відповідно до приписів розділу VII ЦПК України, який діяв у такій редакції на час постановлення Житомирським районним судом Житомирської області ухвали 24 жовтня 2014 року, у справі №278/3098/14-ц за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 була винесена ухвала, що відповідало приписам частини першої ст.387 ЦПК у редакції до 15 грудня 2017 року.

Окрім того, відповідно до частини першої ст.388 ЦПК України, яка діяла у такій редакції до 15 грудня 2017 року, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладалися судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Отже, питання розподілу витрат, пов`язаних з розглядом скарги, що охоплює й питання розподілу судового збору, належало вирішувати у порядку ст.388 ЦПК України, а тому ОСОБА_1 мав оскаржити ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 24 жовтня 2014 року в частині розподілу судового збору в апеляційному порядку, якщо вважав, що дане питання залишено судом першої інстанції не вирішеним, але при цьому належало довести понесення ним витрат на оплату судового збору саме у справі №278/3098/14-ц та надати належні докази таких витрат, якими можуть слугувати лише оригінали відповідних банківських квитанцій про сплату ним судового збору за подання у справі №278/3098/14-ц апеляційної та касаційної скарг, а не ухвали судів про залишення його скарг в справі №278/3727/13-ц без руху в зв`язку із несплатою ним судового збору.

Із огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що посилання ОСОБА_1 на підставу винесення додаткового рішення не знайшли свого підтвердження під час розгляду заяви, а тому ухвала про відмову в ухваленні додаткового рішення постановлена судом першої інстанції з додержанням норм процесуального права, а підстави для її скасування відсутні, що узгоджується із приписами ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 27 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 13 травня 2019 року.