Справа № 420/998/18
Провадження № 22-ц/810/227/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року, травня місяця, 15-го дня, Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого Яреська А.В. (судді - доповідача), суддів: Гаврилюка В.К., Карташова О.Ю., за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12 лютого 2019 року у цивільній справі (№ 420/998/18 суддя І інстанції - Пронька В.В.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна», -

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна». Просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача суму матеріального збитку, яка складає 31 884, 51 грн.; 50 000 грн. відшкодування моральної шкоди; витрати на проведення експертизи у розмірі 950 грн.; вирішити питання по судовим витратам. Позов було прийнято до розгляду і рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 12 лютого 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна» - відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12 лютого 2018 року та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача суму матеріального збитку, яка складає 31 884, 51 грн.; 50 000 грн. відшкодування моральної шкоди; витрати на проведення експертизи у розмірі 950 грн.; вирішити питання по судовим витратам.

У судове засідання від представників сторін надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, керуючись ч. 2 ст. 372 ЦПК колегія суддів вирішила розглянути справу за відсутності сторін - адже явка сторін не є обов`язковою, сторони не викликались у судове засідання а повідомлялись про його місце та час, є належним чином повідомленими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та письмового відзову на апеляційну скаргу, що надійшов до суду, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзову, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог по справі суд першої інстанції виходив з того, що 25 жовтня 2017 року о 08 год. 20 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Chevrolet Niva, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Ювілейній в с. Новорозсош Новопсковського району Луганської області при виїзді на перехрестя з вулицею Центральна не надав перевагу в русі автомобілю Citroen Jumper, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався з правого боку по вул. Центральній, та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Новопсковського районного суду Луганської області від 13.11.2017, яка набрала законної сили 24.11.2017, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП автомобілю марки «Citroen Jumper», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував позивач, були завдані механічні пошкодження. Автомобіль марки Citroen Jumper, державний номерний знак НОМЕР_2 , на праві власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Згідно відповіді Територіального сервісного центру №4443, станом на 31.08.2018 автомобіль марки Chevrolet Niva, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки Chevrolet Niva, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) АМ 1451691 від 08.09.2017 з страховим лімітом на момент страхового випадку 100000,00 грн. Судом першої інстанції було встановлено, що представником страхової компанії ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» Зажарським А.А. після ДТП 25.10.2017 о 14 год. 30 хв. було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу «Citroen Jumper», державний номерний знак НОМЕР_2 , про що складено акт огляду транспортного засобу (дефектну відомість), в якому зазначені пошкодження, отримані транспортним засобом в результаті ДТП, а саме: деформація номерного знаку, розбитий передній бампер. Вказаний акт підписаний представником страхової компанії Зажарським А .А. та власником транспортного засобу Citroen Jumper ОСОБА_1 При цьому, будь-яких зауважень щодо характеру пошкоджень автомобілю позивачем висловлено не було, про що свідчить його підпис під написом «З актом ознайомлений, пошкодження записані вірно». Крім того, як вбачається з вказаного акту (дефектної відомості), позивачу під підпис було роз`яснено, що якщо під час ремонту будуть виявлені приховані дефекти (пошкодження), про це слід повідомити страхову компанію з метою складання додаткового акту огляду (дефектної відомості). Згідно звіту № 08/11 про оцінку вартості (розміру) збитку, спричиненого власнику транспортного засобу від 27.11.2017, який був складений експертом оцінювачем Мичкою О.І. на замовлення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Citroen Jumper, державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті вищезазначеної ДТП станом на 27.11.2017 становить 56405,21 грн., який складається з вартості відновлювального ремонту 38404,76 грн. та втрати товарної вартості - 18000,00 грн. 18 січня 2018 року страховиком було складено страховий акт №UA008/L01/01 від 18.01.2018 та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 32 273,88 грн.

В судовому засіданні суду першої інстанції було встановлено, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» позивачу було виплачене страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 38 404,76 грн, що підтверджується випискою ПАТ КБ «Приватбанк» по особовому рахунку позивача від 30.03.2018, з якого вбачається, що 23.01.2018 на рахунок позивача надійшло страхове відшкодування у розмірі 32273,88 грн., та 27.02.2018 - 6130,88 грн. За таких обставин суд першої інстанції дійшов до висновків що отримання позивачем страхового відшкодування свідчить про те, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та потерпілий у ДТП позивач ОСОБА_1 дійшли згоди про розмір страхового відшкодування. При цьому, сума страхового відшкодування була виплачена позивачу до звернення до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні також було встановлено, що на момент розгляду справи в суді пошкоджений в результаті ДТП автомобіль позивача відновлений, ремонті роботи проведені. Обґрунтовуючи свої вимоги в частині відшкодування відповідачем матеріального збитку, позивач зазначив, що загальний фактичний розмір понесеної в результаті ДТП матеріальної шкоди становить 70279,27 грн., та на підтвердження своїх доводів посилався на висновок експертного автотоварознавчого дослідження №004/18 від 30.03.2018 та наряди-замовлення № від 30.11.2017 та № від 19.12.2017, які є актами виконаних робіт.

Так, судом встановлено, що після отримання страхового відшкодування на замовлення позивача ОСОБА_1 був складений висновок експертного автотоварознавчого дослідження №004/18 від 30.03.2018, виконаний судовим експертом експертного бюро «Новопсковекспертиза» Кривошей Ю.Г ., згідно якого вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля марки Citroen Jumper, державний номерний знак НОМЕР_2 , на дату проведення експертного дослідження становить 53266,18 грн., яка складається з вартості відновлювального ремонту - 36858,91 грн. та величини втрати товарної якості - 16407,27 грн.

Позивачем за проведення вказаного автотоварознавчого дослідження сплачено 950,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №003.

Як вбачається з даного висновку, останній був складений експертом експертного бюро «Новопсковекспертиза» Кривошей Ю.Г . 30 березня 2018 року на підставі договору про проведення автотоварознавчого дослідження, укладеного між експертним бюро «Новопсковекспертиза» та ОСОБА_1 24 березня 2018 року. Тобто, через місяць після проведення виплати страхового відшкодування страховою компанією. Таким чином, позивач, отримавши страхове відшкодування і тим самим погодившись з його розміром, уклав договір про проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля. За таких обставин суд першої інстанції критично поставився до вказаного висновку в частині того, що огляд транспортного засобу проводився експертом 05 грудня 2017 року, оскільки договір про проведення автотоварознавчого дослідження, на підставі якого і було проведено дослідження вартості матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля марки Citroen Jumper, державний номерний знак НОМЕР_2 , був укладений тільки 24.03.2018. Щодо посилань позивача та його представника на наряди-замовлення № від 30.11.2017 та № від 19.12.2017, які є актами виконаних робіт, за якими станцією технічного обслуговування автомобілів виконано ремонті роботи автомобіля Citroen Jumper, державний номерний знак НОМЕР_2 , на загальну суму 53882,00 грн., суд зазначає, що в розумінні Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дані наряди-замовлення не можуть вважатися належними доказами спричинення шкоди, оскільки вони свідчать лише про виконання певних ремонтних робіт та не вказують на те, що заміна деталей та проведення робіт по ремонту транспортного засобу позивача є наслідком дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.10.2017 за участю сторін, та спричинені діями відповідача.

Зі страхового акту № UA008/L 01/01 від 18.01.2018 та розрахунку до нього встановлено, що страховий ліміт відповідальності ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відповідно до договору страхування (поліс) АМ 1451691 від 08.09.2017 на момент події становив 100000,00 грн., франшиза - 0 грн. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплачено позивачу страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 38404,76 грн., хоча ліміт відповідальності страховика визначений у розмірі 100000,00 грн. При цьому, дії страхової компанії щодо визначення розміру страхового відшкодування та його виплати позивачем не оскаржені. З позовом до страхової компанії позивач не звертався, страхове відшкодування отримав, що свідчить про його згоду з оціненим розміром відшкодування.

За таких підстав, враховуючи, що позивач добровільно погодив зі страховою компанією розмір страхового відшкодування, розмір завданої йому майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», а тому покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на відповідача є неприпустимим, суд першої інстанції дійшов до висновку, що правові підстави для задоволення вимог позивача про стягнення матеріального збитку у сумі 31884,51 грн. та витрат на проведення експертизи у розмірі 950,00 грн. відсутні.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду, адже до них він дійшов із належним дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги у цій частині оскаржуваного рішення його висновки не спростовують - суд першої інстанції вірно використав правову позицію Великої палати Верховного суду від 04 липня 2018 року, що підлягає застосуванню по цій справі, частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. (частина шоста статті 13 в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017). Суд першої інстанції навів у рішенні досить детально аналіз діючої правової позиції ВС, доводи апелянта не дають підстав для висновків про необхідність застосування іншої правової позиції, адже здійснені виплати страховою компанією не перевищують встановлений у розмірі 100000 гривень страховий ліміт, а позовні вимоги є заявленими стосовно відшкодування матеріальної шкоди у загальному розмірі, що не перевищує зазначеного страхового ліміту.

Що ж до вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 50000,00 грн., то колегія суддів не може погодитись із висновками суду першої інстанції про повну відсутність підстав для її стягнення з відповідача - адже він винною особою у ДТП, що сталась , та внаслідок якої позивач зазнав моральних страждань, певний стресс через вимушену участь у події самого зіткнення, душевні хвилювання через протиправне пошкодження відповідачем належного йому коштовного майна, вимушений був докладати додаткових зусиль для вирішення питань щодо відшкодування завданої шкоди, відновлення стану належного йому майна. Проте, з огляду на фактичні обставини справи - наявність можливості використовувати після ДТП автомобіль, характер отриманих автомобілем пошкоджень , недоведеність належними та допустимими доказами тверджень позивача про завдану шкоду його здоров`ю - колегія суддів вважає за справедливе визначити тут розмір відшкодування моральної шкоди у 5000 гривень - як адекватну компенсацію з огляду на характер та обсяг страждань, що зазнав позивач внаслідок ДТП, що сталось з вини відповідача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновків про те, що оскаржене рішення у тій його частині, що не стосується питань відшкодування моральної шкоди постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та певною мірою зводяться до намагання здійснити переоцінку доказів у справі, тоді як при оцінці доказів суд першої інстанції належним чином оцінив усі належні та допустимі докази у їх сукупності, ухвалив судове рішення з належним додержанням норм матеріального і процесуального права. Статтею 375 ЦПК є передбачено що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, згідно із п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України -невідповідність висновків суду обставинам справи, а відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України - порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. З огляду на наведені обставини, а також з урахуванням положень п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12 лютого 2019 року змінити, скасувавши в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди, та ухвалити в цій частині позовних вимог нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди у сумі 5 000 грн. В іншій частині вимог про стягнення моральної шкоди відмовити. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12 лютого 2019 року змінити, скасувавши в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди, та ухвалити в цій частині позовних вимог нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди у сумі 5 000 (п`ять тисяч )гривень. У іншій частині вимог про стягнення моральної шкоди відмовити.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 травня 2019 року.

Головуючий

Судді