печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

при секретарі - Сліпець К. Р.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Янко І.О., представника третьої особи - Галдецької Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до Національного банку України, третя особа Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2018 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

10 грудня 2018 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху, на виконання вимог якої 14 грудня 2018 року стороною позивача усунено недоліки /а. с. 38-39, 42-48/.

Ухвалою судді від 21 грудня 2018 року у справі відкрито провадження для розгляду у порядку загального позовного провадження /а. с. 50-51/.

17 січня 2018 до суду представником позивача Національного банку України подано відзив на позов /а. с. 58-67/, у якому вимоги не визнав, та на який представником позивача 29 січня 2019 року було подано до суду відповідь /а. с. 92-96/. Пояснення від третьої особи у справі щодо позову до суду надійшли 30 січня 2019 року /а. с. 106-107/.

Ухвалою судді від 31 січня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті /а. с. 136/.

Суд, у порядку загального позовного провадження, заслухавши обґрунтування представника позивача, заперечення відповідача, пояснення третьої особи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Позивач перебуває з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у договірних правовідносинах, що підтверджується договором № 11275/6-12 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 6 міс. в іноземній валюті від 28 листопада 2012 року /а. с. 17-18/, договором № 5084/6-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 6 міс. в іноземній валюті від 02 липня 2013 року /а. с. 14-15/, договором-заявою № 300131/65045/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 міс. в іноземній валюті від 11 червня 2014 року /а. с. 12/, договором-заявою № 300131/65042/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 міс. в іноземній валюті від 11 червня 2014 року /а. с. 10/.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно інформації, розміщеної на офіційній сторінці Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, процедура ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» триває (до 17 грудня 2019 року), здійснюється виплата грошових коштів кредиторам згідно встановлених черг.

Відповідно до положень Конституції України, а саме ст. 56, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування,їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з частиною першою ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України є центральним банком України, особливим органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Здійснення банківського регулювання та нагляду віднесено до компетенції Національного банку України, як передбачено статтею 7 Закону України «Про Національний банк України» передбачено.

Статтею 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено право Національного банку України, у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об`єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, застосування іноземними державами або міждержавними об`єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі у банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу.

Віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а також відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку є заходами впливу в розумінні ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Відповідно до положень ст. 55 вищезазначеного закону головною метою банківського регулювання і нагляду є безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів.

Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України.

Національний банк здійснює постійний нагляд за дотриманням банками, їх підрозділами, афілійованими та спорідненими особами банків на території України та за кордоном, банківськими групами, представництвами та філіями іноземних банків в Україні, а також іншими юридичними та фізичними особами банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку і економічних нормативів.

Враховуючи вищезазначене, дії НБУ відповідають вимогам чинного законодавства, а позивачем не надано належних і допустимих доказів щодо обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві, а саме, що у результаті бездіяльності НБУ настали негативні фінансово-економічні наслідки у АТ «Банк «Фінанси та Кредит», які призвели до неможливості повернення коштів позивачу, як кредитору.

Позивач є акцептованим кредитором, вкладником, АТ «Банк «Фінанси та Кредит», а тому, наявність правових підстав для відшкодування шкоди з підстав, передбачених ст. 1173 ЦК України, відсутня.

Такого правового висновку дійшов і Верховний Суд у своїй постанові від 05 вересня 2018 року, постановленій у справі № 757/12598/16-ц (провадження № 61-26248св18).

Тобто, ОСОБА_2 не доведено причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю НБУ та спричиненою йому шкодою.

Посилання позивача на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2016 року у справі № 826/7697/16 /а. с. 22-30/ не приймаються до уваги, оскільки в судовому рішенні не міститься висновку про те, що внаслідок дій або бездіяльності Національного банку України було порушено право позивача чи інших кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на отримання коштів за договорами банківського вкладу (депозиту) чи за договорами банківського рахунку.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 21, 22, 24, 55, 56, 61, 129, 129-1 Конституції України,

ст. ст. 22, 1166, 1167, 1173 Цивільного кодексу України,

ст. ст. 2, 7 Закону України «Про Національний банк України»,

ст. ст. 55, 66, 73, 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність»,

ст. ст. 11-23, 76-82, 89, 95, 141, 200, 258-259, 263-265, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України,

суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Національного банку України, третя особа Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення відшкодування майнової та моральної шкоди залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий І. В. Литвинова