ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/8943/17 Номер провадження 22-ц/814/1460/19Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.

розглянув у судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 травня 2018 року, ухваленого у складі головуючого судді Андрієць Д.Д.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 25 вересня 2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 500915914, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит на загальну суму 17133,72 грн., строком до 26 вересня 2018 року, процентна ставка 15,99%. В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором.

30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.

10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, відповідно до умов якого ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до відповідача коштів.

Відповідач кредит та відсотки за кредитом у повному обсязі не сплачував, у зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором в розмірі 32674,37 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 травня 2018 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки цього ж суду від 06 серпня 2018 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором від 25 вересня 2013 року в розмірі 32674,37 грн. та судові витрати в сумі 1600 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що місцевий суд не повністю дослідив матеріали справи, не звернув уваги на доводи відповідача про те, що позивач пропустив строк позовної давності.

Вказує, що позивач не надав належних та допустимих доказів щодо набуття права вимоги ТОВ «Майнінг Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Крім того визначений позивачем розмір заборгованості є недоведеним.

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» подало відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що місцевий суд правильно з`ясував всі обставини справи та прийшов до вірного висновку про задоволення позову. Щодо тверджень відповідача в частині пропуску строків зазначає, що кредитним договором визначено що дата остаточного повернення кредиту є 06 вересня 2018 року, а тому позивач вважає, що позов подано в межах строку позовної давності. Крім того, розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Вказує, що доводи апелянта про те, що до ТОВ «Дата Майнінгу Груп» не перейшло право вимоги є помилковими, оскільки право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до позивача на підставі Договору факторингу від 30 вересня 2014 року укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп».

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 вересня 2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 500915914, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит на загальну суму 17133,72 грн., строком до 26 вересня 2018 року, процентна ставка 15,99%. В свою чергу, позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором (а.с. 5-10).

30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 500915914 від 25 вересня 2013 року.

10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, відповідно до умов якого ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до відповідача коштів (а.с. 16-23).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 10 жовтня 2016 року заборгованість за кредитним договором від 25 вересня 2013 року становить 32674,37 грн. та складається з заборгованості за кредитом 16561,38 грн; заборгованості за відсотками 6123,07грн; комісії 3789,92грн; штрафу 6200грн.

Згідно квитанцій наданих відповідачем вбачається, що на рахунок № НОМЕР_1 сплачено кошти в сумі 500 грн 23.04.2014; 740 грн 24.01.2014 на загальну суму 1240 грн; кошти на загальну суму 5250 грн. були внесені на рахунок № НОМЕР_2 за договором від №500307265 від 25.09.2012 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, оскільки строк повернення кредиту сторони визначили до 26 вересня 2018 року. З тих підстав що, на момент розгляду справи відповідач не виконав своїх зобов`язань перед позивачем, прийшов до висновку про стягнення суми заборгованості визначеної банком.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитися повністю не може виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до додатку № 1-1 до Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 32674,37 грн. (а.с.23).

На виконання Договорів відступлення права вимоги, 19 жовтня 2016 року ТОВ «Дата Майнінг Груп» на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 14).

24 жовтня 2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на адресу відповідача направив повідомлення про порядок погашення заборгованості та включення персональних даних до бази персональних даних (а.с. 15).

З викладеного вбачається, що у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним Договором № 500915914 від 25 вересня 2013 року у розмірі 32674,37 грн.

З урахуванням вищевикладеного доводи ОСОБА_1 про те, що до ТОВ «Дата Майнінгу Груп» не перейшло право вимоги за вказаним договором, є помилковими.

Позичальник ОСОБА_1 не виконував визначених кредитним договором, укладеним із ПАТ «Альфа-Банк», обов`язків по поверненню кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, має прострочену заборгованість, що у свою чергу порушує права ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», до якого перейшло право вимоги до позичальника, що підтверджується наявними в матеріалах справи договорами факторингу із додатками до них. Оскільки, доказів погашення кредитної заборгованості на користь попередніх кредиторів відповідачем на надано - зазначені права підлягають захисту шляхом стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості, розмір якої визначено чинним договором факторингу від 10 жовтня 2016 року.

Доводів на спростування наявності заборгованості у відповідача перед позивачем матеріали апеляційної скарги не містять.

Разом із тим, відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції подано відзив на позовну заяву, в якому, як підставу відмови в задоволенні позову, ОСОБА_1 зазначає про пропуск позивачем строку позовної давності. На пропуск строку позовної давності ОСОБА_1 посилається і в апеляційній скарзі.

Згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

(Вищевикладене узгоджується з висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2018 року у справі № 570/1327/17, а також правовими висновками викладеними викладеними у постанові Великої Палати від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12).

У справі, яка переглядається, згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснювати платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інші платежі щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів (п. 2.6 договору). Дата остаточного повернення кредиту 26 вересня 2018 року (п. 2.3 договору).

Згідно п. 4 кредитного договору, позичальник зобов`язується за повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена розділом 1 цього договору, та/або інших платежів за договором, сплатити банку штраф у розмірі 50,00 грн. за кожне допущене прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу.

Отже, оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Із матеріалів справи вбачається, що останній платіж на виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 здійснено 03 квітня 2014 року (а. с. 13), а із позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулася у листопаді 2017 року, тобто після спливу позовної давності, встановленої ст. 256 ЦК України.

Не впливає на необхідність застосування позовної давності, на думку колегії суддів, та обставина, що право звернення до суду у позивача з`явилося 04 жовтня 2016 року, з часу набуття права вимоги, оскільки відповідно до ст. 262 ЦК України, заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором, що наданий позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог (а. с. 13), вбачається, що заборгованість за тілом кредиту (колонка 10 розрахунку) нарахована станом на 26 серпня 2014 року в розмірі 15134,11 грн., а нарахування заборгованості за тілом кредиту після зазначеної дати відсутнє.

Відтак позивачем не доведений розмір заборгованості за тілом кредиту за період в межах позовної давності, враховуючи дату звернення позивача до суду 27 листопада 2017 року, а також розмір процентів, пені і штрафу, що є похідними від основного розміру заборгованості.

Оскільки, відповідачем, під час розгляду справи в суді першої інстанції, заявлено про застосування позовної давності у спірних правовідносинах, розрахунку заборгованості за кредитним договором в межах позовної давності позивачем надано не було, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" необхідно відмовити, з підстав спливу позовної давності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Оскільки рішення суду скасовано, то відповідно до ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати понесені останнім при розгляді даної справи, а саме за подачу апеляційної скарги у розмірі 2400,00 грн..

Керуючись ст. 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.3, 4, ч.1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 травня 2018 року скасувати. Постановити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати за подачу апеляційної скарги у розмірі 2400,00 грн..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 30 травня 2019 року

Головуючий суддя: О.О. Панченко

Судді: Т.В. Одринська

В.П.Пікуль