Провадження № 2/522/2129/19
14 травня 2019 року
Приморський районний суд м. Одеси:
під головуванням - судді Абухіна Р.Д.,
за участю секретарів судового засідання: Фуцур Н.В., Гудзь О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства « БУДІНВЕСТБІЗ 2007», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення, -
Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд визнати недійсним рішення №1/2017 учасника приватного підприємства « Будінвестбіз 2007» від 04.08.2017 року; судові витрати покласти на відповідача ОСОБА_4
Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що 10.12.2002 року між ОСОБА_5 , померлим 16.04.2017 року та ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 20 000 дол. США, умови по поверненню коштів якого останньою виконані не були.
В рамках судового спору за позовом ОСОБА_1 , як спадкоємця ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за вищезазначеним позовом було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . В подальшому позов було задоволено.
Позивач, посилаючись на те, що в ході розгляду вищезазначеної справи йому стало відомо, що з 15.11.2017 року власником квартири на яку було накладено арешт є ОСОБА_6 на підставі рішення засновника №2/17 приватного підприємства « Будінвестбіз 2007» від 06.11.2017 року та Акту прийому-передачі між приватним підприємством « Будінвестбіз 2007» та ОСОБА_6 , яким було виключено ОСОБА_6 зі складу засновників приватного підприємства « Будінвестбіз 2007» та повернуто ОСОБА_6 його вклад , внесений до статутного капіталу приватного підприємства « Будінвестбіз 2007» у натуральній формі у вигляді нерухомого майна квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . В свою чергу приватне підприємство « Будінвестбіз 2007» набуло право власності на квартиру на підставі рішення №1/2017 учасника приватного підприємства « Будінвестбіз 2007» від 04.08.2017 року та Акту прийому-передачі між приватним підприємством « Будінвестбіз 2007» та ОСОБА_3 від 31.08.2017 року.
Позивач, посилаючись на те, що ОСОБА_3 не мав повноважень розпоряджатись квартирою АДРЕСА_1 , оскільки довідкою КП « БТІ» ОМР підтверджується наявність реєстрації права власності за ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а в подальшому і за ОСОБА_2 , просить суд визнати недійсним рішення №1/2017 учасника приватного підприємства « Будінвестбіз 2007» від 04.08.2017 року.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі до судового засідання не з`явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення представника позивача, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.
Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.
По справі встановлені наступні фактичні обставини.
10.12.2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого остання отримала 20 000 дол. США у якості позики з умовою їх повернення до 31.12.2015 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 помер, після смерті якого у спадок вступив його син ОСОБА_1 , що встановлено постановою Апеляційного суду Одеської області від 11.12.2018 року по справі № 523/748/18.
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за вищезазначеним договором позики, який ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19.01.2018 року було забезпечено та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13.04.2018 року позов задоволено.

З відповіді КП « БТІ» ОМР вбачається, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2000 року, укладеного між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_2 .

В свою чергу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 набули право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності від 19.04.1999 року, виданого згідно з розпорядженням від 19.04.1999 року №132734, в якому зазначено, що квартира приватизована згідно з Законом України « Про приватизацію житлового фонду».

З матеріалів справи вбачається, що з 15.11.2017 року власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 на підставі Рішення засновника №2/17 приватного підприємства « Будінвестбіз 2007» від 06.11.2017 року та Акту прийому-передачі між приватним підприємством « Будінвестбіз 2007» та ОСОБА_6 від 06.11.2017 року.

Вказаним рішенням виключено ОСОБА_6 зі складу засновників приватного підприємства « Будінвестбіз 2007» та повернуто ОСОБА_6 його вклад, внесений до статутного капіталу приватного підприємства « Будінвестбіз 2007» у натуральній формі у вигляді нерухомого майна квартири, НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Вказаним актом було передано у власність квартиру.

В свою чергу приватне підприємство « Будінвестбіз 2007» набуло право власності на квартиру АДРЕСА_4 , яка розташована АДРЕСА_3 на підставі рішення №1/2017 учасника приватного підприємства « Будінвестбіз 2007» від 04.08.2017 року та Акту прийому-передачі між приватним підприємством « Будінвестбіз 2007» та ОСОБА_3 від 31.07.2017 року.

Вказаним рішенням було включено ОСОБА_3 до складу приватного підприємства « Будінвестбіз 2007» з внеском до статутного капіталу приватного підприємства «Будінвестбіз 2007» у вигляді нерухомого майна- квартири АДРЕСА_1 .

Вказаним актом було передано у власність квартиру.

В свою чергу ОСОБА_3 набув право власності на квартиру АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 розташована АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 05.04.1999 року, виданого згідно з розпорядженням від 04.04.1999 року №19-10733. У Свідоцтві зазначено, що квартира приватизована згідно з Законом України « Про приватизацію житлового фонду».

Підставою звернення до суду стали посилання позивача на те, що ОСОБА_3 не мав повноважень розпоряджатись квартирою АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим просить визнати недійсним рішення №1/2017 учасника приватного підприємства « Будінвестбіз 2007» від 04.08.2017 року.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

На підставі п. 5, 15, 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року « Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», щодо визначення зацікавленості у разі пред`явлення позову про недійсність правочину у контексті ч.3 ст. 215 ЦК України, надано роз`яснення.

Так, ЦК України не містить визначення поняття заінтересована особа, а залишає його оціночним. Тому слід врахувати, що заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Така особа, яка звертається до суду із позовом про визнання правочину недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів.

У зв`язку з цим, виділяють критерії визначення заінтересованості позивача в оспорюваному договорі:

1.Права і законні інтереси заінтересованої особи безпосередньо порушені договором;

2.У результаті визнання договору недійсним, майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені;

3.Заінтересована особа отримує що-небудь у результаті проведеної реституції.

З наведеного вище слідує, що позивач під визначення поняття заінтересованості в оспорюваному договорі, в розумінні зазначеному в постанові пленуму не підпадає.

Крім того, суд звертає увагу, що постановою Апеляційного суду Одеської області від 11.12.2018 року встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19.02.2000 року, яка придбала дану квартиру у ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які будучи належними власниками цієї квартири мали право її відчужувати.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд наголошує на тому, що позивач по справі не є стороною оспорюваного рішення №1/2017 учасника приватного підприємства « Будінвестбіз 2007» від 04.08.2017 року, яке він просить визнати недійсним.

Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що його права оспорюваним рішенням порушені.

Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що права позивача порушені, наявністю оспорюваного рішення, враховуючи той факт, що постановою Апеляційного суду Одеської області від 11.12.2018 року встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

З наведеного вище, суд вважає позов не обгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає за необхідне в задоволенні позву відмовити за недоведеністю вимог.

На підставі викладеного та керуючись:ст.ст. 15,16, 2015, 216 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства « БУДІНВЕСТБІЗ 2007», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення, - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду виготовлений 24.05.2019 року.

Суддя: Р.Д. Абухін

14.05.2019