КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
22-ц/824/7911/2019 Головуючий в 1 інстанції - Писанець В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року про часткове закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Бориспільської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, зміну способу участі батька у вихованні дитини, надання дозволу на виїзд за кордон без згоди та супроводу матері,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив зобов`язати ОСОБА_2 не чинити позивачеві перешкод брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того просив, визначити способи участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом встановлення побачень, спільного відпочинку та святкування державних і релігійних свят у запропоновані позивачем періоди часу. Також просив дозволити ОСОБА_3 без згоди матері дитини оформлювати проїзні документи дитини для виїзду за кордон та, відповідно, тимчасові поїздки з дитиною за кордон у визначені позивачем країни без згоди та супроводу матері. Крім того, просив зобов`язати відповідача повідомляти позивача про зміну місця проживання дитини, а також зобов`язати відповідача передавати дитину під нагляд батька в період відсутності матері на території України.

В ході розгляду справи ухвалою суду від 26 лютого 2019 року за клопотанням представника відповідача закрито провадження в частині позовних вимог частині позовних вимог щодо:

- визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та спілкування із нею, із визначенням часових періодів;

-надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проїзних документів дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для виїзду до визначеного переліку країн без згоди матері ОСОБА_2 ;

-надання дозволу ОСОБА_1 на тимчасові поїздки до визначеного переліку країн із дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди та супроводу матері ОСОБА_2 до 20 лютого 2027 року;

-зобов`язання ОСОБА_2 на період її відсутності в Україні передавати дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під наглядом батька ОСОБА_1 .

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що зазначені питання вже були вирішені та погоджені сторонами в мировій угоді, яка була затверджена ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2016 року в межах розгляду іншої цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення способу участі у вихованні дитини.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить указану ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Скаржник посилається на те, що для закриття провадження у справі з підстав існування ухвали про затвердження мирової угоди по іншій справі необхідна наявність трьох ознак, а саме: зазначена ухвала повинна бути постановлена у спорі між тими ж сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Разом з тим, як вважає заявник, підстави позову в даній справі та у справі, в межах якої судом затверджено мирову угоду, не є тотожними. Зокрема, ОСОБА_2 зверталася з позовом до ОСОБА_1 , у зв'язку з ухиленням, на її думку, останнього від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини. В той же час, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом з тих підстав, що мати дитини перешкоджає йому у вільному спілкуванні з дитиною та можливості приймати участь у її вихованні.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між сторонами вже існував спір щодо участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною.

В межах розгляду зазначеної справи, Печерським районним судом м. Києва в ухвалі від 19 серпня 2016 року затверджено мирову угоду, укладену між сторонами.

Відповідно до умов мирової угоди:

1. Сторони дійшли взаємної згоди шляхом взаємних поступок визначити наступні способи особистої участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 :

1.1. кожного робочого дня тижня з 15.00 год. до 20.00 год. з умовою повернення батьком дитини за її місцем проживання;

1.2. кожної неділі тижня з 09.00 год. до 21.00 год. за місцем проживання батька з умовою повернення батьком дитини за її місцем проживання;

1.3. перша половина осінніх, зимових, весняних та літніх канікул;

1.4. у випадку наявності у робочому графіку батька зборів, ігор, відряджень, які припадають на частину канікул, зазначену у п. 1.3. цієї мирової угоди, батько не пізніше, ніж за два тижні повідомляє матір про ці обставини і за погодженням із матір`ю проводить з дитиною іншу частину канікул.

2. Сторони дійшли взаємної згоди, що за умови відсутності у робочому графіку батька відряджень, зборів та ігор, на період перебування матері ОСОБА_2 за межами України, остання зобов`язується передати малолітню доньку ОСОБА_3 під нагляд батька ОСОБА_1 за місцем його проживання.

3. Сторони не пізніше ніж за добу зобов`язуються повідомляти один одного про час свого виїзду за межі України та повернення в Україну.

4. Сторони дійшли згоди, що з метою оздоровлення дитини, розвитку її здібностей, ознайомлення її з культурою інших народів та країн, необхідності лікування, не перешкоджати дитині вільно користуватися своїми правами щодо вільного пересування як в Україні, так і поза нею, а так само правом дитини виїжджати за межі країни та повертатися в неї /право дитини передбачено ч. 2 ст. 10 Конвенції про права дитини.

5. З метою створення для дитини належних умов для реалізації її прав, зазначених в п. 4 цієї Мирової угоди у святкові, неробочі дні та у канікулярний період, батьки надають один одному у розумний строк відповідні дозволи та документи, передбачені чинним законодавством України, наявність яких є обов`язковою умовою для виїзду дитини за межі України.

При цьому, у зв'язку із затвердженням мирової угоди, провадження у вказаній справі закрито.

Ухвала набрала законної сили і є чинною.

Відповідно до п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; або якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

В ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2016 року, якою закрито провадження у справі та затверджено мирову угоду між сторонами, вже фактично вирішено спір між тими ж сторонами щодо способів участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою, у тому числі шляхом встановлення графіку побачень.

Крім того, в зазначеній мировій угоді сторони погодили, що надають одне одному дозволи та документи, необхідні для виїзду дитини за кордон, що включає в себе виготовлення проїзних документів дитини та виїзд дитини за кордон з одним з батьків, позовні вимоги про що заявлені ОСОБА_1 в даному провадженні.

Також, в мировій угоді сторони погодили, що ОСОБА_2 передаватиме дитину під нагляд батька, у випадку її перебування за межами території України.

Отже, в даному випадку суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність закриття провадження у відповідній частині позовних вимог.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відносно того, що судові справи, на які послався суд першої інстанції мають різні підстави позову, оскільки з матеріалів справи та зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 слідує, що підставою для звернення до суду в даному випадку стало, по суті, невиконання, за твердженням позивача, ОСОБА_2 умов мирової угоди, укладеної між сторонами та перешкоджання останньою у спілкуванні позивача з дитиною.

Разом з тим, у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 208 ЦПК України та законодавством для виконання судових рішень.

Особа, визнана винною у невиконанні судового рішення, несе відповідальність відповідно до закону.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що ОСОБА_1 , у випадку невиконання матір`ю дитини умов мирової угоди, слід пред`явити мирову угоду до виконання до органів ДВС або звернутися до суду з позовом про спонукання особи до виконання умов мирової угоди.

В той же час, звернення до суду з новим позовом з вимогами, аналогічними тим, що вже були погоджені сторонами у мировій угоді, не відповідає нормам чинного процесуального законодавства.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства, а доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.374,375 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 30 травня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді