Справа № 159/586/18 Головуючий у 1 інстанції: Бойчук П. Ю.
Провадження № 22-ц/802/415/19 Категорія: 51 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Концевич Я.О.,

позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ковельський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області про виключення відомостей про особу, яка записана батьком дитини, з актового запису про народження дитини за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , яка подана в його інтересах представником ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про виключення відомостей про особу, як батька, з актового запису про народження дитини.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він записаний батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в актовому записі про його народження. В телефонній розмові з відповідачем, яка відбулась в травні-червні 2017 року, остання запропонувала позивачу відмовитись від сина, оскільки він не є його біологічним батьком. Проаналізувавши відносини з відповідачем, позивач прийшов до висновку про те, що він дійсно не є батьком дитини.

Просить суд виключити з актового запису про народження № 493 від 21 червня 2011 року, вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області відомості про ОСОБА_1 , як батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2019 року в задоволені позову в даній справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким його позов задовольнити.

Заслухавши позивача та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відмовляючи в задоволені позову в даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач був записаний батьком дитини на підставі рішення суду, а тому позбавлений можливості оспорювати своє батьківство на підставі ст. 136 СК України.

Такі висновки суду є правильними і ґрунтуються на встановлених судом обставинах справи та нормах матеріального права.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (ч.ч. 2, 3 ст. 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Статтею 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач у відповідних документах, зазначений батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 , виданого повторно 11.12.2013 року відділом ДРАЦС по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області /а.с. 4/, копією актового запису про народження № 493 від 21.06.2011 року, складеного цим же відділом /а.с. 48/, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_4 /а.с. 49-51/.

Як вбачається із актового запису та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_4 , відповідні відомості про позивача, як про батька дитини, були внесені до актового запису про народження ОСОБА_4 на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22.04.2013 року в справі № 159/1312/13-ц.

Згідно з рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22.04.2013 року в справі № 159/1312/13-ц, позивача ОСОБА_1 визнано батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зобов`язано відділ ДРАЦС по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини щодо батька дитини та прізвища і по батькові дитини /а.с. 25-26/.

Дане рішення суду не змінено та не скасовано, набрало законної сили 25.06.2013 року, є чинним на даний час та не переглядалось за нововиявленими обставинами.

Для з`ясування обставин, що мають значення для справи судом першої інстанції було призначено молекулярно-генетичну експертизу.

Відповідно до висновку експерта № 10/898 від 16.11.2018 року, ДНК-профіль дитини - ОСОБА_4 містить лише ті генетичні ознаки (алелі), які визначені в ДНК-профілі ОСОБА_3 , та не містить генетичних ознак (алелів), визначених в ДНК-профілі ОСОБА_1 , що виключає біологічне батьківство останнього відносно дитини. ОСОБА_1 не може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічною матір`ю якого є ОСОБА_3 /а.с. 124-132/.

Суд першої інстанції підставно вказав, про доведеність відсутності кровного споріднення між позивачем ОСОБА_1 та дитиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , врахувавши відповідний висновок експерта.

Однак звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив виключити відомості про себе, як батька ОСОБА_6 з актового запису про народження дитини на підставі ст. 136 СК України.

Згідно з частиною першою та другою статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 СК України (частина п`ята статті 136 СК України).

Коментована стаття передбачає, у яких саме випадках особа, яка записана батьком дитини має право оспорити своє батьківство.

В судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК).

Однак в даному випадку відомості про позивача, як батька дитини були внесені до актового запису про народження дитини на підставі судового рішення, яке ґрунтувалось на вимогах ст. 128, 129 СК України, тобто позивач не був записаний батьком дитини на підставі ст.ст. 122, 124, 126,127 СК України, щоб давало б йому змогу оспорити своє батьківство на підстав ст. 136 СК України.

Твердження позивача про те, що статтею 136 СК України не передбачено заборони оспорення батьківства, яке встановлено рішенням суду є помилковими. Як правильно зазначив суд першої інстанції у випадку задоволення вимог позивача в обраний ним спосіб, втратиться сутність рішення суду, що набрало законної сили, на підставі якого встановлено батьківство ОСОБА_1 ..

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відмову в задоволені позову в даній справі.

Доводи апеляційної скарги про підставність позовних вимог є власним тлумаченням встановлених обставин справи, були предметом дослідження суду першої інстанції і їм суд в сукупності з іншими доказами по справі дав правильну юридичну оцінку.

Висновки суду ґрунтуються на повно і всебічно з`ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є покликання в рішенні суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 382,384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , яка подана в його інтересах представником ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2019 року в даній справі - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий:

Судді: