Справа № 464/1783/19
пр.№ 2/464/997/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2019 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Рудакова І. П.,

за участю секретаря судових засідань Захарчук О. Ю.,

справа № 466/1783/19,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_2 не з'явилась,

відповідач ОСОБА_3 не з'явився,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 у якому просить розірвати шлюб, який укладений між сторонами 31 липня 1999 року та зареєстрований Старояричівською сільською радою Камянка-Бузького району Львівської області, актовий запис за № 1407.

В обґрунтування позову покликається на те, що сімейні відносини між сторонами погіршились у звязку із різними поглядами на життя, втратою почуття любові та взаєморозуміння, виникненням непорозумінь та конфліктів. З грудня 2018 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Від шлюбних відносин у сторін народилось двоє дітей. Просить позов у відповідності до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України задовольнити повністю.

Відповідачем не подано відзив, який містив би заперечення проти позову.

12 квітня 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

13 травня 2019 року позивачем подано заяву про слухання справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю.

13 травня 2019 року відповідачем подано заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю та просить такі задовольнити.

У підготовче засідання учасники судового процесу не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, а тому з урахування поданих сторонами заяв, суд вирішив здійснювати розгляд справи у відсутності осіб, що не з'явились.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, 31 липня 1999 року сторони зареєстрували шлюб у приміщенні Старояричівської сільської ради Камянка-Бузького району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 8, що підтверджено оригіналом свідоцтва про шлюб від 31.07.1999 серії НОМЕР_3.

Від шлюбних відносин у сторін народилась двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено копіями свідоцтв про народження.

Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини та спір виник щодо відносин, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так, ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За таких обставин суд вважає, що визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи добровільність визнання стороною відповідача обставин, які стосуються вимоги про розірвання шлюбу, а тому, у відповідності до вимог ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, формально існуючий шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам одному із подружжя - позивачу.

Таким чином, суд прийшов висновку, що позов про розірвання шлюбу між сторонами підлягає задоволенню повністю.

Разом із тим, суд застосовує спеціальну норму, які міститься у частині 2 статті 112 Сімейного кодексу України, беручи до уваги загальні норми права, на які посилалась позивачка у позовній заяві, що містяться у ст. ст. 105, 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Суд установив, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір за у сумі 768,40 грн, згідно з квитанції, що міститься у матеріалах справи. Оскільки, розгляд справи по суті не здійснювався, що підтверджено матеріалами справи, суд прийшов переконання, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить у розмірі 384,20 грн. Разом із тим, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 384,20 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 139, 141, 259, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 31 липня 1999 року Старояричівською сільською радою Камянка-Бузького району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 8.

Повернути ОСОБА_2 з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить у розмірі 384,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 384,20 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1, РНОКППФО НОМЕР_1;

відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1, РНОКППФО НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 13 травня 2019 року.

Суддя І. П. Рудаков