Справа № 740/2568/18
Провадження № 2/740/73/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2019 року м.Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Ковальової Т.Г.,
за участю секретаря Полєтавкіної М.О.,
представника позивача - акціонерного
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 68 219 грн. 25 коп. за укладеним кредитним договором б/н від 06 червня 2011 року між банком і відповідачем, посилаючись на те, що відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 3 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки і щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
З 21.05.2018 ПАТ КБ «Приватбанк» змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».
Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком договір, що засвідчується підписом у заяві.
При укладенні кредитного договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою.
Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору.
Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.
Банк свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, а відповідач не виконує свої обов`язки, внаслідок чого станом на 03.06.2018 року утворилась вказана заборгованість.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 червня 2018 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
10 липня 2018 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Приходька С.О. надійшла заява із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою від 01 серпня 2018 року суд постановив розглядати справу в порядку загального позовного провадження для забезпечення повного і всебічного зясування обставин справи та замінити розгляд справи по суті підготовчим засіданням.
У відзиві на позов від 11 липня 2018 року представник відповідача адвокат Приходько С.О.зазначив, що відповідач не має боргових зобов`язань перед позивачем, і останній не надав суду жодних доказів того, що ОСОБА_1 заборгував банку грошові кошти, зазначені в позовній заяві.
Позивачем на підтвердження своїх вимог до відповідача подані наступні документи: розрахунок заборгованості, копія анкети позичальника, умови та правила надання банківських послуг, витяг із тарифів обслуговування, виписка за період з 06.06.2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Проте розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу, оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, що не відповідає ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Відповідач не погоджується із сумами, зазначеними в розрахунку та вважає їх надуманими.
Копія анкети позичальника не може підтверджувати існування боргу, оскільки вона є лише пропозицією укласти договір (офертою) в розумінні Цивільної кодексу України і для укладення договору обов`язковим елементом процедури такого укладення є прийняття цієї пропозиції (акцепт), відсутність якого підтверджується матеріалами справи, що свідчить про не існування договору між сторонами.
Крім того, у зазначеній анкеті відсутні будь-які умови, які є істотними для кредитного зобов`язання, а саме: в ній відрізняється сума грошових коштів від тієї, яку зазначає позивач в позові (в анкеті зазначена сума 5 000 грн, а в позові 3 600 грн.), відсутня умова про надання позивачем тієї чи іншої суми, умова про обов`язок повернення відповідної суми, строк надання грошових коштів позивачем та строк повернення цих коштів відповідачем, відсутні будь-які посилання на картку, з якої відповідач міг отримувати грошові кошти, а також умова про отримання цієї картки відповідачем.
Виписка за період з 06.06.2011 року по 03.06.2018 року не можуть підтверджувати факт існування боргу, оскільки в ній не зазначено інформацію про те, по якій саме картці і по якому саме рахунку ця виписка. Також у матеріалах справи немає жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що відповідач отримував якусь картку або йому був відкритий рахунок.
Враховуючи вищевикладене, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
03 січня 2019 року від представника позивача адвоката Приходька С.О. надійшла до суду заява, у якій він просить застосувати позовну давність до вимог про стягнення штрафів в один рік (ч.2 ст.258 ЦК України) та загальну позовну давність у три роки щодо заборгованості за кредитом.
29 січня 2019 року позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідно до п.1.1.7.31 Умов договору строк позовної давностi за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пенi та штрафів) був збільшений до 50 років.
Відповідно до Правил користування платіжною карткою, якi є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давностi (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починаєтъся після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязi зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України, а саме: 19.03.2014 року, справа №6-14 цс 14 та 18.06.2014 року, справа №6-61 цс 14.
Згідно Правил користування карткою строк її дії вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка дiє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 06.2016 року.
Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та про підтримку позову.
Представник відповідача адвокат Приходько С.О. в судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та часткове визнання позовних вимог в розмірі 10 094 грн., а саме: 3 406 грн. 26 коп. заборгованості за кредитом та 6 687 грн. 77 коп. заборгованості за відсотками.
Дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу.
Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону і одностороння відмова від зобов`язання чи зміна його умов не допускається, а ст.1054 ЦК України передбачає обов`язок позичальника за кредитним договором повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.ст.1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 отримав за укладеним з банком кредитним договором від 06 червня 2011 року кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та банком договір, що засвідчується підписом у заяві, однак він не виконує свої обов`язки, внаслідок чого станом на 03.06.2018 року утворилась заборгованість в сумі 68 219 грн. 25 коп., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 3 406 грн. 25 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 57 334 грн. 27 коп., заборгованості за пенею та комісії за користування кредитом в сумі 3 754 грн., а також відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафу 500 грн. 00 коп.- фіксована частина і 3 224 грн. 73 коп. - процентна складова штрафу.
Суд вважає безпідставними доводи представника відповідача, викладені у відзиві, про те, що відповідач не має боргових зобов`язань перед позивачем, оскільки, власноручно підписавши анкету-заяву від 06 червня 2011 року, ОСОБА_1 ознайомився та добровільно погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, викладеними на сайті АТ «Приватбанк», Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».
При цьому, суд зважує і на ту обставину, що ні відповідач, ні його представник не оспорювали самого факту отримання та користування ОСОБА_1 кредитними коштами АТ КБ «Приватбанк», часткового внесення коштів на погашення кредитної заборгованості, неподання установі банку заяви про припинення дії кредитного договору.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюються тривалістю у три роки. Частиною другою статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік (спеціальна) застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Згідно вимог ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебігу позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).
Згідно умов кредитного договору кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки.
Оскільки строк випущеної картки ОСОБА_1 встановлено до червня 2016 року, останній платіж у розмірі 96 грн. відповідачем здійснено 07.09.2015, а з позовом банк звернувся до суду 12 червня 2018 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, тому строк позовної давності не пропущено (а.с.71, 8, 5).
Перевіряючи розрахунок заборгованості відповідача за укладеним між сторонами даного спору кредитним договором, проведений позивачем, суд вважає, що останній безпідставно проводив нарахування відповідачу процентів за кредитним договором після спливу визначеного договором строку кредитування, а саме після червня 2016 року - останнього дня терміну дії картки(а.с.8-9).
При цьому, відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України суд враховує висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, а саме: право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання.
Cуд вважає необґрунтованими вимоги позову про необхідність стягнення на користь позивача заборгованості за пенею, комісією та штрафів (фіксовану частину та процентну складову), оскільки всупереч положень ст.ст.256, 258 ЦК України АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з пропуском річного строку позовної давності в наведеній частині вимог, а відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові, якщо суд не визнає поважними причини пропуску позовної давності. Саме до вимог про стягнення пені, комісії та штрафів предтавнком позивача адвокатом Приходько С.О. заявлено письмове клопотання про застосування позовної давності. Таким чином, строк позовної давності для звернення позивача до суду із зазначеними вимогами пропущений, а отже у задоволенні позову в частині стягнення пені, комісії та штрафів слід відмовити.
Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими й підлягають частковому задоволенню в розмірі 10 094 грн. 02 коп., з яких: 3 406 грн. 25 коп. заборгованість по кредиту, та частково в сумі 6 687 грн. 77 коп.- заборгованість по процентах за користування кредитом до 31.05.2016 року згідно розрахунку заборгованості (а.с.8-9).
Заборгованість по процентах в іншій частині, нарахована за період з 01.06.2016 по 03.06.2018 після закінчення строку дії карти, в сумі 50 646 грн. 50 коп. (57 334,27 6 687,77) задоволенню не підлягає. Також, не підлягає задоволенню заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом в сумі 3 754 грн., а також відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафу 500 грн. 00 коп.- фіксована частина і 3 224 грн. 73 коп. - процентна складова штрафу.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 68 219 грн. 25 коп., у разі стягнення судом 10 094 грн. 02 коп., позовні вимоги задоволені на 14,8% (10 094, 02 х 100 : 68 219,25), що є підставою для стягнення на користь позивача з відповідача 264 грн. 30 коп. судового збору (1 762 х 14,8 : 100 =260, 78).
Керуючись ст.ст.256, 257, 525, 526, 549, 612, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 81, 82, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовні вимоги акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до п.15 п.п.15.5 перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через суд першої інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Ковальова Т.Г.