ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м.Суми

Справа №592/1945/19

Номер провадження 22-ц/816/2901/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Хвостик С. Г.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 березня 2019 року, ухвалене у складі судді Бичкова І.Г., в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (далі ПАТ «Сумське НВО») про стягнення невиплачної заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги мотивує тим, що 29 вересня 2017 року він звільнився з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах, ст. 38 КЗпП України. При звільненні з ним не було проведено остаточного розрахунку.

Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати в сумі 19 226 грн 67 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 19 226 грн 67 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.09.2017 року по 05.03.2019 року включно у сумі 52 518 грн 76 коп. з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь держави судовий збір в сумі 768 грн 40 коп.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське НВО», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити в частині стягнення з товариства на користь позивача заборгованості із заробітної плати, зменшивши суму стягнення у цій частині з 19 226,67 грн до 18 917,66 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, зменшивши суму стягнення у цій частині з 52 518,76 грн до 44 724,00 грн (з послідуючим утриманням податку з доходів фізичних осіб та військового збору). Зазначає, що доданий до позовної заяви розрахунковий лист не підтверджує факт заборгованості із заробітної плати позивача. Вказує, що згідно довідки товариства розмір заборгованості з виплати заробітної плати позивачу становить 18 917,66 грн. Судом невірно зроблений розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, так як невірно визначено розмір середньоденної заробітної плати позивача та кількість робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення ст. 116 КЗпП України при звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі та, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про наявність підстав для стягнення заборгованості з виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, проте не може в повній мірі погодитися з розміром заборгованості з виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, присуджених до стягнення з відповідача.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 29 вересня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з ПАТ «Сумське НВО» за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах, ст. 38 КЗпП України (а. с. 6).

Згідно наданого ОСОБА_1 розрахункового листа, виданого йому роботодавцем, заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати станом на вересень 2017 року становить 19 226,67 грн, в тому числі за травень 2017 року 798,00 грн, вересень 18 428,00 (а. с. 8).

У той же час, з доданої відповідачем до апеляційної скарги довідки про заробітну плату позивача від 01 квітня 2019 року за № 16-07/467 вбачається, що сума заробітної плати, що належала ОСОБА_1 до виплати станом на день звільнення позивача складала 18 917 грн 66 коп. (а. с. 21).

У відповідності до ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У відповідності до вимог ст.ст. 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 з відповідними змінами (далі Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

П. 2 Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п. п. 3, 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам-почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяця, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 56 КЗпП України, нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті.

За угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Оплата праці в цих випадках провадиться пропорційно відпрацьованому часу або залежно від виробітку.

Згідно з ч. 3 ст. 32 КЗпП України, про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право позивача на своєчасне отримання заробітної плати за виконану ним роботу порушено з боку відповідача, оскільки останній не виплатив у повному обсязі Редьці О.О. при звільненні заробітну плату.

Разом з тим, суд першої інстанції, визначаючи розмір заборгованості з виплати заробітної плати, помилково присудив до стягнення суму в розмірі 19 226,67 грн, замість 18 917,66 грн, яка згідно довідки товариства від 01 квітня 2019 року № 16-07/467 належала до виплати позивачу на день звільнення.

Крім того, місцевим судом при визначенні кількості робочих днів, за які підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, було враховано, що на підприємстві діє неповний робочий тиждень. При цьому, судом вірно визначено період затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення про стягнення середнього заробітку включно, що відповідає п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», та спростовує доводи апеляційної скарги стосовно невірного визначення судом кількості робочих днів для обчислення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Проте, суд першої інстанції, визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, виходив з розрахунку середньоденної заробітної плати, наданого позивачем, який обраховано за відсутності достовірних даних про кількість відпрацьованих ним робочих днів за останні два місця перед звільненням.

А тому апеляційний суд, при визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, враховує довідку ПАТ «Сумське НВО», підписану начальником управління бухгалтерського обліку товариства, згідно якої розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 211 грн 96 коп. (а. с. 21). Відповідно розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення складає 44 935 грн 52 коп. (211 грн 96 коп. х 212 дні).

За таких обставин, рішення суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру заборгованості з виплати заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та з ПАТ «Сумське НВО» підлягає стягненню на користь позивача 18 917 грн 66 коп. заборгованості з виплати заробітної плати та 44 935 грн 52 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з послідуючим утриманням з цієї суми податків та обов`язкових платежів.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1; 381; 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 березня 2019 року змінити в частині розміру заборгованості з виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 18 917 гривень 66 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.09.2017 року по 05.03.2019 року включно у сумі 44 935 гривень 52 копійки, з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Т.А. Левченко

Судді: О.І. Собина

С.Г. Хвостик