Постанова

Іменем України

15 травня 2019 року

м. Київ

справа № 205/2951/14-ц

провадження № 61-48790св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро»,

представник позивача -Заєць Павло Леонідович,

відповідачі: ОСОБА_1 , приватне підприємство «Компанія Приват-Лекс», приватне підприємство «Екосвіт-Ю» ,

представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Каратаєвої Л. О., Ткаченко І. Ю., Деркач Н. М.,

від 14 листопада 2018 року.

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» (далі - ПАТ «Банк Кредит Дніпро») звернулось до суду з позовом до

ОСОБА_1 , приватного підприємства «Компанія Приват-Лекс» (далі -

ПП «Компанія Приват-Лекс», приватного підприємства «Екосвіт-Ю» (далі - ПП «Екосвіт-Ю») про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позивач вказав, що 21 серпня 2009 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ПП «Компанія Приват-Лекс» був укладений договір про надання кредитної лінії у режимі овердрафт № 210809-О (далі - договір овердрафту), відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію для ведення поточної статутної діяльності, у тому числі на поповнення обігових коштів, з лімітом кредитування у сумі 3 млн грн. Умовами договору передбачено, що у разі своєчасного і належного оформлення договорів іпотеки ліміт кредитування збільшується до 4 500 000,00 грн із строком повернення кредиту протягом 30 календарних днів, але не пізніше

20 листопада 2009 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань

21 серпня 2009 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 210809-П, а 24 грудня 2010 року окремий договір поруки № 241210-П між банком, ПП «Компанія «Приват-Лекс» та ПП «Екосвіт-Ю». За умовами цих договорів поручителі зобов`язувались солідарно відповідати за повернення ПП «Компанія Приват-Лекс» кредиту та сплати процентів за користування коштами. Умови кредитування (овердрафту) були змінені договором від 01 вересня 2009 року № 010911, за умовами якого банк відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 3 620 000,00 грн; у разі погашення тіла кредиту на суму 358 тис. грн, загальна сума ліміту встановлюється у розмірі 3 262 000,00 грн; встановлено новий строк повернення кредиту не пізніше 01 вересня

2012 року. Відповідні зміни були внесені і до договору поруки від 21 серпня 2009 року № 210809-П. Оскільки станом на 05 травня 2014 року зобов`язання позичальника за договором овердрафту залишились невиконаними, банк просив стягнути солідарно з ПП «Компанія Приват-Лекс», ОСОБА_1 та ПП «Екосвіт-Ю» заборгованість у розмірі

6 336 321,47 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту у сумі

3 619 929,45 грн, заборгованість за процентами за користування коштами - 2 458 582,07 грн, інфляційні втрати за тілом кредиту - 170 136,68 грн та інфляційні втрати за процентами - 87 673,27 грн.

У травні 2014 року ПАТ «Банк Кредит Дніпро» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ПП «Компанія Приват-Лекс» та ПП «Екосвіт-Ю» про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа № 205/3959/14).

Позовна заява мотивована тим, що 30 вересня 2010 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 300910-UAH (далі - кредитний договір), на умовах якого позичальник отримав у ПАТ «Банк Кредит Дніпро» кредит на споживчі цілі у розмірі 3 640 000,00 грн із сплатою 22 % річних за користування кредитом та зобов`язувався повернути кошти, сплатити проценти та комісії за цим договором строком до 01 квітня

2011 року. Зазначений строк двічі змінювався, остаточний строк встановлений до 01 жовтня 2012 року. Зазначений кредитний договір забезпечувався тристоронніми договорами поруки, що укладались

30 вересня 2010 року між банком, ОСОБА_1 та ПП «Екосвіт-Ю» і між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», ОСОБА_1 та ПП «Компанія Приват-Лекс». Оскільки позичальник неналежним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, банк просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість станом на 30 вересня 2010 року у сумі 7 154 335,60 грн (справа № 2/205/29508/14).

У вересні 2014 року ОСОБА_1 у своїх інтересах та в інтересах ПП «Екосвіт-Ю» і ПП «Компанія «Приват-Лекс» пред`явив зустрічний позов до ПАТ «Банк Кредит Дніпро» про визнання частково недійсними договору овердрафту та кредитного договору (справа № 205/3959/14).

Позовні вимоги мотивовані тим, що банк неодноразово змінював умови договору про надання кредитної лінії у режимі овердрафт від 21 серпня 2009 року № 210809-О та кредитного договору від 30 вересня 2010 року № 300910-UAH, збільшуючи розмір процентів за користування кредитними коштами за обома договорами. Посилаючись на те, що погоджувався на таке збільшення процентів за кредитами під впливом тяжких обставин, споживчий кредитний договір уклав для обслуговування кредитних зобов`язань за договором овердрафту та тієї обставини, що підприємство та він особисто фактично доведені до банкрутства, просив визнати недійсними: пункт 2.6.2 договору про надання кредитної лінії у режимі овердрафт від 21 серпня 2009 року у редакції цього пункту від 31 січня

2011 року; пункт 1.4 кредитного договору від 30 вересня 2010 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2014 року цивільні справи № 2/205/2950/14 та № 205/3959/14 об`єднані в одне провадження.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, у складі судді Остапенко Н. Г., від 05 грудня 2014 року позов ПАТ «Банк Кредит Дніпро» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ПП «Компанія Приват-Лекс», ПП «Екосвіт-Ю» на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором від 30 вересня 2010 року № 300910-UAН, яка станом на 06 травня 2014 року становить 7 154 335,60 грн, та складається з: заборгованості за наданим кредитом - 3 538 326,52 грн; заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом - 2 329 963,77 грн; пені за несвоєчасне погашення часток кредиту - 516 595,67 грн; пені за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків - 235 364,09 грн; інфляції заборгованості за користування кредитом - 206 572,94 грн; 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту - 178 016,92 грн; інфляції заборгованості за нарахованими відсотками - 90 313,73 грн; 3% річних за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків - 59 181,95 грн.Стягнуто солідарно з ПП «Компанія Приват-Лекс», ОСОБА_1 , ПП «Екосвіт-Ю» на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за договором про надання кредитної лінії у режимі овердрафт від 21 серпня 2009 року № 210809-О, яка станом на 05 травня 2014 року становить 6 336 312,47 грн, та складається з: заборгованості за наданим кредитом - 3 619 929,45 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 2 458 582,07 грн; суми інфляційної заборгованості за кредитом - 170 136,68 грн; суми інфляційної заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом - 87 673,27 грн. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ПП «Компанія «Приват-Лекс» не виконало свої зобов`язання за договором про надання кредитної лінії у режимі овердрафт, а ОСОБА_1 - зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитів та сплати процентів за користування коштами, допустили утворення заборгованості, яка підлягає стягненню з боржників та поручителів, які несуть цивільно-правову відповідальність за порушення кредиторами взятих на себе зобов`язань. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що факт підписання позичальниками кредитного договору та договору овердрафту свідчить про згоду з його умовами та підтверджує факт надання повної інформації про умови кредитування, зокрема типу процентної ставки, орієнтовної сукупної вартості кредиту.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Справа судом апеляційної інстанції розглядалась неодноразово.

Останньою постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року рішення суду першої інстанції змінено у частині розміру стягнутої суми заборгованості. Зменшено розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь

ПАТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованості за кредитним договором

від 30 вересня 2010 року № 300910-UAН станом на 06 травня 2014 року з 7 154 335,60 грн до 4 577 863,27 грн, яка складається з: боргу за кредитом - 3 538 326,52 грн, боргу за процентами за користування коштами -

129 738,64 грн, пені за несвоєчасне погашення часток кредиту у сумі 516 595,67 грн, інфляційних втрат за кредитом - 206 572,94 грн, 3% річних за кредитом - 178 016,92 грн, інфляційних втрат за процентами - 4 751,61 грн, 3% річних за процентами - 3 860,97 грн. Зменшено розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованості за договором про надання кредитної лінії в режимі овердрафт від 21 серпня 2009 року № 210809-О станом на 06 травня 2014 року з 6 336 312,47 грн до

4 547 037,98 грн, яка складається з: боргу за кредитом - 3 619 929,45 грн, боргу за процентами за користування коштами - 754 565,20 грн, інфляційних втрат за кредитом - 170 136,68 грн, інфляційних втрат за процентами - 2 406,65 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що сторони погодили сплату процентів періодичними (щомісячними) платежами у межах строку кредитування за договором овердрафту та кредитним договором, отже проценти нараховуються лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Оскільки банком наданий розрахунок заборгованості з нарахованами процентами за користування кредитними коштами після закінчення строку кредитних договорів, сума заборгованість підлягає зменшенню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до нього, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не надав належної правової оцінки доводам заявника про обчислення початку перебігу строків позовної давності з моменту настання строку погашення чергового платежу й не зазначив, з якого саме моменту виникла прострочена заборгованість. Зміни до кредитних договорів у частині продовження їх строків вносились без відома ОСОБА_1 , про що він неодноразово стверджував у своїх поясненнях та зустрічній позовній заяві. Зазначає, що договір поруки, укладений на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 30 вересня 2010 року, є припиненим. Суд апеляційної інстанції не викликав заявника у судове засідання під час розгляду справи, чим порушив його право на судовий захист.

В іншій частині постанова суду апеляційної інстанції не оскаржується, а тому касаційному перегляду не підлягає в силу статті 400 ЦПК України.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У відзиві (запереченнях) на касаційну скаргу ПАТ «Банк Кредит Дніпро» просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

16 січня 2019 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

21 серпня 2009 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ПП «Компанія «Приват-Лекс» був укладений договір про надання кредитної лінії в режимі овердрафт № 210809-О, відповідно до пункту 1.1 якого банк надав позичальнику кредитну лінію в режимі овердрафт для ведення статутної поточної діяльності, у тому числі на поповнення обігових коштів

у сумі 3 млн грн, з умовою збільшення ліміту кредитування до суми 4 500 000,00 грн у разі своєчасного та належного оформлення іпотеки.

21 серпня 2009 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 210809-П, а 24 грудня 2010 року між банком,

ПП «Екосвіт-Ю» та ПП «Компанія «Приват-Лекс» - договір

поруки № 241210-П, якими забезпечувалось виконання зобов`язань позичальника перед банком за договором овердрафту.

Пунктом 6.2 договору поруки від 21 серпня 2009 року передбачено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з моменту настання терміну повернення кредитних коштів, згідно з кредитним договором, не пред`явив вимоги до поручителів.

Сторони неодноразово змінювали кінцевий строк виконання позичальником зобов`язань за договором овердрафту.

31 січня 2011 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ПП «Компанія Приват-Лекс» укладено договір № 310111 про зміну договору про надання кредитної лінії в режимі овердрафт, яким викладено договір овердрафту у новій редакції.

01 вересня 2011 року банк та позичальник уклали договір № 010911 про зміну кредитного договору від 21 серпня 2009 року № 210809-О, виклавши у новій редакції пункт 1.1 договору овердрафту, визначили нові умови кредитування, згідно з якими банк відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 3 620 000,00 грн, у разі погашення тіла кредиту на суму 358 000,00 грн загальна сума ліміту встановлюється у розмірі 3 262 000,00 грн, а позичальник зобов`язувався повернути кошти не пізніше 01 вересня 2012 року та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, передбачених договором.

Аналогічні зміни строку виконання зобов`язань внесені до договору поруки від 21 серпня 2009 року № 210809-П та до договору поруки від 24 грудня 2010 року № 241210-П.

01 вересня 2011 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір № 010911 про зміну договору поруки, за умовами якого сторони визначили зобов`язання поручителя солідарно відповідати перед кредитором за виконання ПП «Компанія Приват-Лекс» зобов`язань перед банком за договором про надання кредитної лінії в режимі овердрафт від 21 серпня 2009 року № 210809-О за всією сумою боргу у розмірі 3 620 000,00 грн, по сплаті процентів за користування кредитами, пені, комісії та штрафних санкцій, та визначено новий строк погашення отриманих кредитів - не пізніше 01 вересня 2012 року.

Банк звернувся з вимогами до ОСОБА_1 як поручителя за договором овердрафту у травні 2014 року.

30 вересня 2010 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 300910-UAH, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 3 640 000,00 грн на споживчі цілі.

30 березня 2010 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір № 1, яким внесені зміни до кредитного договору від 30 вересня 2010 року № 300910-UAH, викладено у новій редакції пункти договору щодо процентів та строку, встановлено остаточний строк погашення кредиту, сплати процентів та комісій до 01 квітня 2012 року.

29 березня 2012 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено додаток № 2 до кредитного договору від 30 вересня 2010 року № 300910-UAH, яким установлено окремі самостійні зобов`язання, що деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами: 29 січня, 29 лютого, 29 березня та 01 квітня 2012 року.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною четвертою статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначений актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду (частини перша та третя статті 251 ЦК України).

З огляду на зазначене, трирічний строк для пред`явлення кредитором вимоги до поручителя за договором поруки від 21 серпня 2009 року

№ 210809-П починає відлік з 02 вересня 2012 року.

Встановивши, що банк звернувся з вимогами до ОСОБА_1 як поручителя за договором овердрафту у травні 2014 року, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку пронаявність підстав для стягнення заборгованості з поручителя, оскільки кредитор звернувся до суду з позовом до поручителя у межах трирічного строку дії поруки, визначеного сторонами у договорі, отже порука не припинилась.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позивальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18).

Відповідно до пункту 2.6.2 договору овердрафту у редакції від 31 січня 2011 року проценти за користування кредитами нараховуються банком та сплачуються позивальником щомісяця, виходячи із суми заборгованості на позичковому рахунку та процентної ставки за кредитом.

Відповідно до пункту 7.1 кредитного договору від 30 вересня 2010 року

№ 300910-UAH нарахування відсотків здійснюється в останній робочий день звітного місця. Сплата відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно протягом 5 (п`яти) календарних днів місяця, наступного за звітним, на рахунок нарахованих відсотків у банку, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів або внесення готівки в касу банку.

Встановлено, що сторони погодили сплату процентів періодичними (щомісячними) платежами у межах строку кредитування за договором овердрафту та кредитного договору. Отже, за умовами договору овердрафту та кредитних договорів проценти нараховуються лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Встановивши, що рішенням суду першої інстанції стягнуто заборгованість за спірними договорами на підставі наданого банком розрахунку заборгованості станом на 06 травня 2014 року, у тому числі проценти за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування та інфляційні втрати, врахувавши висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року (провадження № 61-21943св18), суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого про зменшення розміру стягнутої з ОСОБА_1 кредитної заборгованості на підставі спірних договорів, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування кредитор втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом.

Доводи касаційної скарги про те, що судом апеляційної інстанції не визначено початок перебігу строку позовної давності по кожному із чергових платежів за процентами є безпідставними, оскільки на протязі строку дії договорів позичальниками проводилась часткова оплата нарахованих процентів.

Суд апеляційної інстанції визначив суму заборгованості по процентам за користування кредитними коштами за договором овердрафту від 21 серпня 2009 року станом на 01 вересня 2011 року, а за договором кредиту

від 30 вересня 2010 року - станом на 01 жовтня 2012 року.

Відповідно до частини четвертої статті 81 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Верховного Суду від 05 вересня 2018 року (провадження

№ 61-21943св18) встановлено, що проценти за користування кредитними коштами підлягали сплаті до моменту повернення кредиту, визначеного договорами.

З урахуванням наведеного, підстави для скасування або зміни постанови суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2018 рокузалишити без змін.

Поновити виконання рішення Ленінського районного суду

м. Дніпропетровська від 05 грудня 2014 року, зміненого постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта