Справа № 203/4655/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1 О. ОСОБА_2 .

представника відповідача - Нікулиця ОСОБА_3 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 24.07.2009 року між банком та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №DNFMGK, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в сумі 544304 грн. 15 коп. на строк до 24.07.2019 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачкою ОСОБА_5 було укладено договір поруки. Посилаючись на те, що позичальник ОСОБА_4 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором, що виникла станом на 01.07.2015 року в сумі 825260 грн. 11 коп., яка складається з: заборгованості по кредиту в сумі 735702 грн. 63 коп., заборгованості по відсотках в сумі 48788 грн. 93 коп., пені в сумі 1232 грн. 35 коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 250 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 39286 грн. 20 коп. Також позивач просив стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

Представник відповідача Бразда С.В. в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на пропуск позивачем строків позовної давності.

Відповідачка ОСОБА_6 у наданих запереченнях просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що після укладення договору поруки між банком та позичальником ОСОБА_4 було укладено додаткові угоди до кредитного договору від 18.06.2013 року та 02.03.2015 року, відповідно до умов яких збільшувався розмір кредиту, а також змінювалась дата його повернення. Вказані угоди було укладено без її участі та згоди, а тому, в зв`язку із збільшенням обсягу її відповідальності її порука є припиненою в силу ч.1 ст.559 ЦК України.

За неодноразовими викликами до суду відповідача ОСОБА_6 не з`явилась, доказів поважності причин своєї неявки не надала. В зв`язку з цим, враховуючи, що остання належним чином повідомлялась про день та час слухання справи, була обізнана про її наявність в провадженні суду, надала письмові заперечення на позов, суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності останньої.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши доводи, наведені відповідачкою ОСОБА_6 в своїх запереченнях, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 24.07.2009 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (після зміни найменування - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк») та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №DNFMGK, відповідно до умов якого банк зобов`язався позичальнику надати кредитні кошти на строк з 24.07.2009 року по 24.07.2019 року у вигляді непоновлювальної лінії в розмірі 604045 грн. 65 коп. на наступні цілі: 544304 грн. 15 коп. - на придбання нерухомості, з них 538330 грн. - на придбання нерухомості шляхом видачі готівки через касу; 3282 грн. 50 коп. - для сплати страхового платежу страхування майна; 2691 грн. 65 коп. для сплати особистого страхування; а також 59741 грн. 50 коп. на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п.2.1.3,2.2.7 договору; зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,67% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом; винагороди за резервування ресурсів в розмірі 4,96% річних від суми зарезервованих ресурсів.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачкою ОСОБА_5 24.07.2009 року було укладено договір поруки, згідно умов п.п.1,2 якого остання зобов`язалась відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, винагород, штрафів пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Пунктом 13 договору поруки було встановлено, що зміни тат доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладання відповідної додаткової угоди.

Згідно п.16 договору поруки сторони визначили, що предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_4 зобов`язань за кредитним договором від 24.07.2009 року №DNFMGK згідно умов, які визначені в п.8.1 кредитного договору.

18.06.2013 року між банком та позичальником ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду до кредитного договору від 24.07.2009 року, відповідно до якої зменшено суму заборгованості, яка виникла у позичальника в період з дати надання кредиту до дати підписання додаткової угоди на 607977 грн. 64 коп.; встановлено обов`язок позичальника сплатити штраф в сумі 607977 грн. 64 коп., що дорівнює розмір зазначеної вище зменшеної заборгованості, в разі порушення останнім графіку погашення кредиту, що є додатком №1 до додаткової угоди.

Також цією додатковою угодою були внесені змін до п.8.1 кредитного договору від 24.07.2009 року та згідно нової редакції вказаного пункту було визначено, що: банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу банку на строк з 24.07.2009 року по 24.07.2023 року включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії в розмірі 802747 грн. 03 коп., а також 258442 грн. 88 коп. на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п.2.1.3,2.2.7 договору; зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,67% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

02.03.2015 року між банком та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору від 24.07.2009 року, відповідно до якої зменшено суму заборгованості, яка виникла у позичальника в період з дати надання кредиту до дати підписання додаткової угоди на 615196 грн. 58 коп.; встановлено обов`язок позичальника сплатити штраф в сумі 615196 грн. 58 коп., що дорівнює розмір зазначеної вище зменшеної заборгованості, в разі порушення останнім графіку погашення кредиту, що є додатком №1 до додаткової угоди.

Також цією додатковою угодою були внесені змін до п.8.1 кредитного договору від 24.07.2009 року та згідно нової редакції вказаного пункту було визначено, що: банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу банку на строк з 24.07.2009 року по 24.07.2023 року включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії в розмірі 842209 грн. 80 коп., з них: 544304 грн. 15 коп. на придбання нерухомості, а також 297905 грн. 65 коп. - на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п.2.1.3,2.2.7 договору; зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,67% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно наданого до позову розрахунку, станом на 01.07.2015 року за кредитним договором утворилась заборгованість в сумі 825260 грн. 11 коп., яка складається з: заборгованості по кредиту в сумі 735702 грн. 63 коп., заборгованості по відсотках в сумі 48788 грн. 93 коп., пені в сумі 1232 грн. 35 коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 250 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 39286 грн. 20 коп.

Вказані вище обставини, що укладання договорів, видачі кредиту та розміру заборгованості під час розгляду справи не спростовані та не заперечувались відповідачами, а також підтверджуються відповідними копіями анкети-заяви позичальника ОСОБА_4 , кредитного договору від 24.07.2009 року та додаткових угод до нього від 18.06.2013 року, від 02.03.2015 року з додатками, договору поруки від 24.07.2009 року, заяви на видачу готівки та ордером-розпорядженням про видачу кредиту від 24.07.2009 року, розрахунком заборгованості, виписками по рахунку.

Відповідно до ст.ст.3,6,11,525,627 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054,1055 ЦК України).

Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст.549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст.553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею

зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня

настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З матеріалів справи вбачається, що після укладання 24.07.2009 року кредитного договору з позичальником ОСОБА_4 та договору поруки із ОСОБА_5 , 18.06.2013 року та 02.03.2015 року між банком та позичальником ОСОБА_4 було укладено додаткові угоди до кредитного договору, відповідно до яких було значно збільшено розмір кредиту (відповідно до останньої додаткової угоди від 02.03.2015 року більш ніж на 200000 грн.).

Згідно графіків платежів, що є додатками до кредитного договору та додаткових угод вбачається, що з урахуванням укладання останніх збільшився розмір щомісячних платежів на погашення кредиту.

Крім того, згідно п.5.5 кредитного договору від 24.07.2009 року строк позовної давності було встановлено тривалістю 5 років. В той час, як відповідно до п.7 додаткових угод строк позовної давності щодо вимог про стягнення кредиту, відсотків, винагороди, пені та штрафів було визначено тривалістю 50 років.

З урахуванням наведеного, внаслідок укладання додаткових угод між банком та позичальником ОСОБА_4 , збільшився обсяг відповідальності, як останнього, так і поручителя ОСОБА_5 .

При цьому, при укладанні додаткових угоди із позичальником, відповідні зміни з поручителем ОСОБА_5 не погоджувались шляхом укладення відповідних додаткових угоди до договору поруки від 24.07.2009 року, як це передбачено п.13 останнього.

З огляду на це, суд погоджується з доводами, викладеними відповідачкою ОСОБА_5 в своїх письмових запереченнях щодо припинення поруки в силу ч.1 ст.559 ЦК України та приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог банку до вказаного відповідача.

В частині заявлених позовних вимог до відповідача ОСОБА_4 суд вважає, що останні є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, не спростовані відповідачем та підлягають задоволенню в частині стягнення з останнього на користь банку заборгованості по кредиту в сумі 735702 грн. 63 коп., заборгованості по процентам в сумі 48788 грн. 93 коп.

Щодо стягнення з відповідача на користь банку пені та штрафу у вигляді фіксованої частини та процентної складової, суд враховує наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року №6-2003цс15.

В зв`язку з цим, а також враховуючи, що пеня та штраф нараховані позивачем за одним й тим самим фактом несвоєчасного виконання зобов`язань відповідачем за кредитним договором, враховуючи, що порушення зобов`язань за кредитним договором позичальником почали допускатись ще в 2010 році, проте з позовом до суду банк звернувся лише в серпні 2015 року, тим самим сприяючи збільшенню розміру неустойки, враховуючи засади розумності та справедливості, закріплені п.6 ст.3 ЦК України, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення з відповідача штрафу (фіксована частина) в сумі 250 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 39286 грн. 20 коп., стягнувши з останнього на користь позивача пеню в сумі 1232 грн. 35 коп.

При цьому, суд відхиляє доводи представника відповідача ОСОБА_4 щодо пропуску банком строку позовної давності, оскільки відповідно до п.7 додаткових угод від 18.06.2013 року та 02.03.2015 року, укладених між банком та позичальником, строк позовної давності щодо вимог про стягнення кредиту, відсотків, винагороди, пені та штрафів було визначено тривалістю 50 років.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги банку слід задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №DNFMGK від 24.07.2009 року, що виникла станом на 01.07.2015 року в сумі 785723 грн. 61 коп., яка складається заборгованості по кредиту в сумі 735702 грн. 63 коп., заборгованості по процентам в сумі 48788 грн. 93 коп., пені в сумі 1232 грн. 35 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача також слід стягнути судовий збір в сумі 3654 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,6,11,525,553,554,559,612,625, 629,638,1048,1050, 1054 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10,11,12,76-81,141,211,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001, м.Київ, вул.Грушевського,1д, ) заборгованість за кредитним договором №DNFMGK від 24 липня 2009 року, що виникла станом на 01 липня 2015 року в сумі 785723 грн. 61 коп., яка складається заборгованості по кредиту в сумі 735702 грн. 63 коп., заборгованості по процентам в сумі 48788 грн. 93 коп., пені в сумі 1232 грн. 35 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001, м.Київ, вул.Грушевського,1д, ) судовий збір в сумі 3654 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30 травня 2019 року.

Суддя С.Ю.Казак