Провадження № 2/344/1953/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

22 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: Стефанець Г.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 (надалі - Відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме визнати ОСОБА_2 1987 року народження та її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 2013 року народження такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинковолодінні по АДРЕСА_1 - АДРЕСА_2 міської ради.

Позов мотивовано тим, що в будинковолодінні по АДРЕСА_1 - АДРЕСА_2 міської ради зареєстрована Відповідач, та її неповнолітній син ОСОБА_3 , 2013 року народження, які в даному будинковолодінні не проживають, участі по його утриманні не беруть, Позивач змушений самостійно оплачувати комунальні послуги за житло.

Позивачем подано заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представником Органу опіки і піклування подано заяву про розгляд справи у відсутності представника, при винесенні рішення покладається на розсуд суду, представником долучено до матеріалів справи відповідь на запит №267/47.4-07/16в від 03.04.2019 року, в якому повідомлено, що ОСОБА_2 , 1987 року народження в управлінні пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на обліку не перебуває та пенсії не отримує.

Відповідач ОСОБА_2 до суду повторно не з`явилася, явку уповноваженого представника до суду не забезпечила, про причини неявки суду не сповістила, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, шляхом поміщення оголошення на сайті Івано-Франківського міського суду.

Письмового відношення Відповідача до заявлених позовних вимог до суду не надходило.

Оскільки Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомила, відзиву на позов до суду не подала, а Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, Суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.09.2003 року, домоволодіння в АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . ( а.с.5)

Відповідно до довідки від 13.11.2018 року №1008, виданої Вовчинецькою сільською радою, до складу сімї зареєстрованих осіб за адресою АДРЕСА_1 входять: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , 1987 р.н., ОСОБА_3 , 2013 р.н. ( а.с.7).

Відповідно до заяви-повідомлення, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані, але не проживають ОСОБА_2 , 1987 р.н., ОСОБА_3 , 2013 р.н. ( а.с.8).

З позовної заяви вбачається, що Відповідач хоч зареєстрована в будинковолодінні за адресою АДРЕСА_1 але фактично не проживає у вказаному будинку після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В 2017 році Відповідач разом з сином виїхали до Автономної Республіки Крим і з того часу відомості про їх місце перебування відсутнє, відповідач перевела соціальні виплати на неповнолітнього ОСОБА_3 , які він отримує у звязку з втратою годувальника за місцем свого перебування в АР Крим і не бажає повертатист за місцем реєстрації до м. Івано-Франківська.

Як випливає з матеріалів позовної заяви реєстрація Відповідача у вказаному будинковолодінні, який являється власністю ОСОБА_1 порушує його права як власника будинковолодіння, оскільки Відповідач будучи зареєстрованою в даному будинковолодінні, відмовляється виселетись в добровільному порядку.

З матеріалів позовної заяви випливає, що Відповідач не проживає у спірному будинковолодінні, не утримує його, не сплачує комунальні послуги.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним цивільним позовом.

Підставою заявлених позовних вимог Позивачем зазначено те, що ОСОБА_2 , з 2017 року не проживає у вказаному будинковолодінні, оскільки виїхала до АР Крим. Позивач змушений оплачувати комунальні послуги за Відповідача, не може оформити субсидію на будинковолодіння.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Враховуючи, що будинковолодіння по АДРЕСА_2 міської ради належить Позивачу на праві приватної спільної сумісної власності, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 не проживає в будинковолодіння по АДРЕСА_1 - АДРЕСА_2 міської ради понад один рік.

Докази, які спростовували вказану обставину, в матеріалах справи відсутні.

Отже, право на користування житлом було набуто Відповідачем, а після остаточного виїзду з даної квартири та встановлення факту не проживання близько 6 років по місцю реєстрації, Відповідач втратила таке право на користування житлом.

При цьому, зі змісту чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, випливає, що оскільки інше не встановлено чинними законами, договором, заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членом сім`ї права користування помешканням.

Отже, враховуючи те, що Відповідач не проживає в будинковолодінні по АДРЕСА_1 - АДРЕСА_2 міської ради понад рік, не несе витрати по утриманню житла, а тому її слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Як зазначено Позивачем в позовній заяві, будинковолодіння по АДРЕСА_2 міської ради належить йому на праві приватної спільної сумісної власності. Відповідач не проживає у вказаній квартирі з 2017 року, не несе витрат по утриманню будинковолодіння, а тому її слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Докази, які спростовували вказану обставину, в матеріалах справи відсутні.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 316, 317, 383, 386, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України , керуючись ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 280-282,288-289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити.

2.Визнати ОСОБА_2 1987 року народження та ОСОБА_3 , 2013 року народження, такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинковолодінні по АДРЕСА_2 міської ради.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Домбровська Г.В.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 31.05.2019 року.