Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.

при секретарі - Дудник Г.С.,

за участю представника позивача та відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року кредитна спілка «Істок» звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором №ДКН - 1522 від 04.06.2013 року за період з 30.04.2015 року по 28.08.2016 року: 18124,47 грн. нараховані відсотки, 2177,85 грн. компенсації інфляційних втрат, 375,01 грн. трьи відсотків річних.

Позов обґрунтований тим, що вказані нарахування проведені з наступного дня від дня ухвалення рішення Центрального районного суду м. Миколаєва 29.04.2015 року за позовом кредитної спілки до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тим самим кредитним договором.

Заочним рішенням від 29 травня 2017 року позов кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про стягненя заборгованості задоволено частково. Стягнуто на користь кредитної спілки «Істок» з ОСОБА_1 13806,40 грн. боргу та 923,26 грн. судового збору.

Ухвалою суду від 20 липня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Заочне рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 29 травня 2017 року скасоване та призначене справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа.

12 лютого 2019 року відповідачем надано відзив на позовну заяву . Відповідач просив відмовити у задоволенні позову , оскільки він є військовослужбовцем з 2013 року, з листопада 2016 року безпосередньо брав участь у бойових діях у районах проведення АТО, отже на нього розповсюджується дія п.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а отже на час особливого періоду в Україні , який діє з 2014 рок і по теперішній час - йому не нараховуються жодні штрафні санкції та проценти по фінансовим зобов`язанням. Крім того, звернувшись до суду в 2015 року з вимогою про стягнення дострокове усієї суми заборгованості за кредитним договором, кредитор фактично змінив строк виконання основного зобов`язання і кредитний договір припинив свою дію. Отже після направлення такої вимоги позивач не мав права нараховувати проценти за кредитом та штрафні санкції згідно його умов - що зазначалося неодноразово і у постановах Верховного Суду.

20 лютого 2019 року представником позивача надана відповідь на відзив, в якій позивач зазначає на недоведеність того, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та приймав участь в Ато.

В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі..

Відповідач в судовому засіданні просив відмовити у позові з викладених у відзиві підстав.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

4.06.2013 року між сторонами укладений кредитний договір №ДКН-1522, за яким кредитна спілка «Істок» позичила ОСОБА_1 на строк 24 місяці, тобто до 4.06.2015 року суму 8300 грн., а той зобов`язався повертати її частинами та оплачувати проценти за ставкою 41% річних щомісячно відповідно до графіку - додатку до договору.

Додатковим договором №1 від 31.01.2014 року сторони через порушення позичальником графіку зазначених платежів погодили підвищення процентної ставки до 164% річних.

Дані обставини підтверджені матеріалами справи та встановлені чинним заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.04.2015 року у справі №706/1465/14-ц., яким було задоволений позов кредитної спілки до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості станом на 11.08.2014 року: за кредитом 6470,60 грн., по процентах за користування кредитом 2321,49 грн. При цьому, як вбачається з вказаного судовго рішення , проценти, які підлягають стягненню, нараховані за період з 16.07.2013 року по 08.06.2014 року - дня набрання чинності Указом президента України від 17.03.2014 року № 1126-УІІ про проведення часткової мобілізації та початок особливого періоду в Україні.

З бухгалтерської довідки позивача вбачається, що з 28.04.2016 року по 29.08.2016 року відповідачем було сплачено заборгованість по рішенню Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.04.2015 року: за кредитом 6470,60 грн., за процентами 2321,49 грн.

Позивачем за період з 30.04.2015 року по 29.08.2016 року (488 календарні дні ) нараховані проценти 18124,47 грн.

Так, згідно висновків Великої палати Верховного Суду, викладених в Постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 , право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, після звернення до суду з позовом про стягнення усієї суми заборгованості за кредитним договором в серпні 2014 року - позивач втратив право нараховувати ОСОБА_1 , відсотки за користування кредитним коштами відповідно до умов договору за час до повного погашення кредитної заборгованості згідно рішення суду від 29.04.2015 року.

Пунктом 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» для військовослужбовців передбачені пільги щодо заборони нарахування штрафних санкції, пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також процентів за користування кредитом.

Відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення додані докази, що з березня 2014 року він безперервно перебуває на військовій службі в Збройних силах України з березня 2014 року від початку дії особливого періоду в Україні і по теперішній час. Також відповідач в 2016-2018 роках неодноразово проходив військову службу в зоні проведення антитерористичної операції, з грудня 2015 року має посвідчення учасника бойових дій.

Відповідно до п. 15 ЗУ «ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Будь-яке зобов`язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки не потребує додаткового доведення той факт, що з березня 2014 року і по теперішній час в Україні діє особливий період, отже відповідачеві, як військовослужбовцю, який проходив на час нарахування позивачем відсотків та штрафних санкцій за час прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором, і проходить на час розгляду справи службу в Збройних силах України - ці платежі не нараховуються.

Відтак позов не підлягає задоволенню , а у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 12,81,141, 259-265,273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задволенні позову кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів після проголошення рішення або отриманняі повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 27 травня 2019 року

Суддя О.А. Гуденко