КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року місто Київ.

Справа 756/2642/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6680/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.,

секретар судового засідання Гордійчук Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 26 лютого 2019 року (у складі судді Жука М.В. інформація про дату складання повного тексту ухвали відсутня) за заявою ОСОБА_2 в інтересах Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» про вжиття заходів забезпечення позову

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «Енергополь-Україна» звернулося до Оболонського районного суду міста Києва із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, одночасно подавши заяву про забезпечення цього позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник ПрАТ «Енергополь-Україна» - Липовенко Г.В. посилалась на те, що позов ПрАТ «Енергополь-Україна» подано з підстав того, що між ПАТ «Енергополь-Україна» та ОСОБА_1 укладались договори безпроцентної цільової позики, умови яких товариством виконані, відповідачу надані грошові кошти від повернення яких відповідач ОСОБА_1 ухиляється, в зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 7 106 531 грн. 92 коп.

Оскільки ОСОБА_1 вчиняються дії, що свідчать про ухилення від виконання умов договору позики та наміри відчуження майна, на яке може бути звернено стягнення у майбутньому, представник ПрАТ «Енергополь-Україна» - Липовенко Г.В. просила суд забезпечити позов товариства шляхом накладення арешту на належне на праві приватної власності відповідачу нерухоме майно, а саме земельні ділянки, кадастрові номера НОМЕР_1 та НОМЕР_1 , що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; будинок АДРЕСА_2) Татарбунарського району Одеської області, а також на належні відповідачеві грошові кошти, які знаходяться на рахунках у банківських установах.

Ухвалою Оболонського районного суду від 26 лютого 2019 року заяву представника Публічного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» - Липовенко Ганни Володимирівни про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно, право власності яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , а саме на:

земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0,4 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0,15 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 73,1 кв. м, реєстраційний номер майна: 8032714.

Накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), які знаходяться на рахунках у банківських установах у межах заборгованості у сумі 7 106 531 (сім мільйонів сто шість тисяч п`ятсот тридцять одна) грн. 92 коп.

Не погоджуючись з ухвалою, 13 березня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати.

Вважає, що при постановленні вказаної ухвали були порушенінормиматеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі вказує, що позивачем не були надані суду докази на підтвердження вчинення відповідачем дій, які свідчать про наміри відчужити майно, а також між сторонами існують зустрічні зобов`язання, які можуть бути зараховані під час виконання, а тому у суду були відсутні підстави для забезпечення позову.

Крім того посилався на те, що вжиті судом заходи забезпечення є неспівмірними з заявленими вимогами з огляду на ринкову вартість майна, яке арештовано судом.

08.04.2019 було надіслано відзив на апеляційну скаргу. У відзиві представник ПрАТ «Енергополь-Україна» просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року. Зазначала, що Відповідачем умови договорів протягом тривалого строку не виконуються, хоча він має фінансову можливість погашати борг частинами. Враховуючи, що відповідач працює за основним місцем роботи, за сумісництвом у позивача, а також є власником кількох підприємств і в минулих періодах здійснював часткову оплату за спірними договорами позики на значні суми, вбачається, що причиною несплати боргу є виключно небажання відповідача та ухилення від виконання взятих за договорами обов`язків.

У відзиві також є посилання на те, що надані відповідачем висновки про вартість арештованого майна складено неповноважними особами, та спростовуються об`явами щодо продажу аналогічного майна в тій же місцевості, з яких вбачається, що реальна ринкова вартість майна є значно нижчою ніж та, що вказана у висновках, наданих відповідачем.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представників сторін, кожен з яких підтримав свою позицію, викладену в скарзі та відзиві на неї, вивчивши матеріали справи, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, місцевий суд виходив з обґрунтованості наведених заявником доводів про необхідність вжиття заходів забезпечення позову ПрАТ «Енергополь-Україна» та наявності реальних ризиків невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у цій справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції встановив, що для вжиття заходів забезпечення позову є наявність достатніх підстав, які дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Дослідивши наявні в справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Статтею 150 ЦПК України, передбачений такий спосіб забезпечення позову, як накладення арешту.

Заява про забезпечення позову в достатній мірі обґрунтована необхідністю забезпечення позову, позивачем викладено свої доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі невжиття таких заходів.

При цьому доводи відповідача про те, що він не збирається відчужувати своє майно на правильність висновків суду не впливають, оскільки вимоги до відповідача заявлені на суму 7 106 531 грн. 92 коп. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в разі не вжиття заходів забезпечення позову у виді арешту майна в межах вказаної суми, в майбутньому може бути утруднено виконання рішення суду, в разі якщо відповідач відчужить належне йому майно. Відповідач не надав суду докази, які б свідчили про те, що він має стабільний щомісячний дохід, розмір якого, дозволить йому виконати рішення суду без відчуження майна, яке арештував суд.

Доводи відповідача про те, що відповідач також звернувся з вимогами до позивача на більшу суму ніж просить стягнути позивач, а тому в подальшому може бути проведений взаємозалік, колегія суддів не приймає, з огляду на те, що позивач в даній справі скористався своїм правом на забезпечення його позову. Відповідно і відповідач в іншій справі також має можливість використати аналогічне право на забезпечення свого позову. Проте наявність цих обставин не є перешкодою для задоволення заяви позивача в даній справі.

Разом з тим заслуговують на увагу доводи скарги в частині неспівмірності вжитих судом заходів забезпечення, - заявленим позовним вимогам.

Згідно ч. 3 ст. 150 заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з долучених до апеляційної скарги висновків про грошову оцінку вартості земельних ділянок, які були арештовані судом, їх ринкова вартість більш як в чотири рази перевищує ціну позову.

При цьому, суд не приймає доводи представника позивача з приводу того, що за оголошеннями про продаж подібного майна, його вартість є значно нижчою, оскільки надані відповідачем докази стосуються безпосередньо вартості арештованого майна, а докази надані позивачем є оголошеннями з приводу пропозиції на ринку з приводу продажу іншого майна, питання щодо якого судом в даній справі не вирішується.

Позивач не скористався своїм правом проведення оцінки вартості арештованого майна та не надав на спростування висновків відповідача належних доказів щодо вартості безпосередньо: арештованого майна.

Таким чином, колегія вважає доведеною ту обставину, що суд наклав арешт на майно, яке за своєю вартістю значно перевищує ціну позову, тобто вжив неспівмірних заходів забезпечення.

Враховуючи, що вартість земельної ділянки, з кадастровим номером НОМЕР_1 в Обухівському районі смт. Козин за своєю вартістю, визначеною за висновком грошової оцінки, наданої відповідачем, є найбільш наближеною до ціни позову -8 312 850 грн., колегія суддів приходить до висновку, що арешт на вказану земельну ділянку суд наклав правомірно, та позов може бути забезпечений шляхом арешту на це майно. З приводу накладення арешту на інше майно, ухвала суду підлягає скасуванню через порушення ч.3 ст. 150 ЦПК України та вжиття судом заходів забезпечення, які в декілька разів перевищують заявлені позовні вимоги, а відповідно є не виправданими та такими, що порушують права відповідача.

За правилами ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвала про забезпечення позову в частині накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 в смт Козин та будинку в Одеській області, а також грошових коштів на всіх банківських рахунках відповідача в межах ціни позову постановлена судом за не повно встановлених обставин справи з порушенням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню в цій частині з постановлення нового судового рішення про відмову в забезпеченні позову в цій частині.

В решті ухвала постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для її скасування в повному обсязі відсутні.

Розподіл судових витрат, в тому числі і щодо оскарженняухвали про забезпечення позову, має бути зроблено районним судом по завершенню розгляду даної цивільної справи, в порядку ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 26 лютого 2019 року в частині накладення арешту на :

земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0,4 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 73,1 кв. м, реєстраційний номер майна: 8032714.

на грошові кошти ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), які знаходяться на рахунках у банківських установах у межах заборгованості у сумі 7 106 531 (сім мільйонів сто шість тисяч п`ятсот тридцять одна) грн. 92 коп.

скасувати та ухвалити в цій частині нову ухвалу, якою в забезпеченні позову шляхом накладення арешту на це майно відмовити.

В іншій частині, а саме:

Накладенні арешту на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0,15 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в частині відмови в забезпеченні позову не підлягає .

Повний текст постанови складено 22 травня 2019 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді: Рубан С.М.

Іванченко М.М.