Справа № 369/3158/19
Провадження №2/369/2350/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2019 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Бугайовій М.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

До суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все вмістиме майно, що знаходиться у орендованому ОСОБА_2 індивідуальному сейфі № 134 ключ від замку сейфів філії (відділення) ТВБВ № 10026/0124 філії ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» за адресою: м. Київ, вул. Тулузи, буд. 3-а, до моменту винесення судового рішення у справі; заборонити ОСОБА_2 мати доступ до вмісту орендованого ним індивідуального сейфу № 134 ключ від замку сейфу НОМЕР_1 , який перебуває в сховищі для індивідуальних сейфів (відділення) ТВБВ № 10026/0124 філії ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» за адресою: м. Київ, вул. Тулузи, буд. 3-а, до моменту винесення судового рішення у справі.

Подану заяву про забезпечення позову позивач обґрунтовувала тим, що відповідач ОСОБА_2 тривалий термін часу, починаючи з моменту перебування в офіційному зареєстрованому шлюбі, почав орендувати індивідуальний банківський сейф, в якому можуть зберігатись грошові кошти, інші матеріальні цінності, правовстановлюючі документи на майно, що могло бути придбане в період шлюбу та може бути об`єктом поділу, як спільно набуте майно.

У зв`язку з викладеним, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що відповідач ОСОБА_2 самостійно вилучить з орендованого банківського сейфу все наявне у нього вмістиме майно, що в подальшому взагалі унеможливить процедуру доказування наявності в сейфі будь-якого майна, що може виступати об`єктом поділу.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, що знаходиться в орендованому ОСОБА_2 індивідуальному сейфі № 134 ключ від замку сейфу № НОМЕР_1 та зберігається в даному сейфі філії (відділенні) ТВБВ № 10026/0124 філії - ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» за адресою: м. Київ, вул. Тулузи, буд. 3-а, до моменту винесення судового рішення у справі; заборонити ОСОБА_2 мати доступ до вмісту орендованого ним індивідуального сейфу № 134 ключ від замку сейфу НОМЕР_1 , який перебуває в сховищі для індивідуальних сейфів (відділення) ТВБВ № 10026/0124 філії ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» за адресою: м. Київ, вул. Тулузи, буд. 3-а, до моменту винесення судового рішення у справі.

У судовому засіданні позивач та її представник заяву підтримали та просили її задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник залишили вирішення питання про забезпечення позову на розсуд суду.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до положень п. п. 1, 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи заяви про забезпечення позову, суд вважає вимоги позивача про накладення арешту на вищевказане майно необґрунтованими та такими, що виходять за межі заявлених вимог.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В даній заяві позивачка не зазначила, яке конкретно майно може міститися в даному сейфі і чи є це майно предметом даного спору.

Разом з тим суд зазначає, що заявлені заходи забезпечення позову не є співмірними заявленим позовним вимогам.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна подружжя, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня винесення ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук