КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5540/2019
Справа №758/1945/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Подільського районного суду м. Києва в складі судді Ларіонової Н.М., ухвалене в м. Київ 12 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Піонер Насіння Україна», третя особа ОСОБА_4 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В лютому 2017 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що з 01 липня 2012 року вона працювала менеджером (управителем) із збуту у ТОВ «Піонер Насіння Україна» в м. Києві. Наказом № 02-к від 23 січня 2017 року її було звільнено у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України. Дане звільнення вважає незаконним, оскільки загальний стаж її роботи на цьому підприємстві складає 9 років, а стаж роботи на посаді менеджера (управителя) зі збуту - 4 роки, вона має переважне право на залишення на роботі, однак при звільненні це не було враховано. Також їй не було запропоновано іншу роботу, незважаючи на те, що на офіційному сайті компанії були розміщені оголошення про пошук працівників на посади, суміжні з її кваліфікацією. Також було порушено порядок звільнення, оскільки її ознайомили з наказом лише 25 листопада 2016 року після її письмового запиту щодо ймовірності майбутніх змін штатного розкладу, а не за два місяці.

Крім того, її скороченню передувало значне погіршення умов праці та ставлення до неї з боку керівництва, оскільки з 29 червня 2016 року без її відома, без будь-яких пояснень, її було позбавлено доступу до робочого персонального комп`ютера, позбавлено доступу до корпоративної робочої електронної пошти та доступу до електронної системи компанії, що унеможливлювало виконання її службових обов`язків. Крім погіршення умов праці, протягом більш ніж шести місяців до неї застосовувався психологічний тиск та пригнічення її професійної гідності, а на її відмову підписувати всліпу документи вона отримувала різноманітні погрози. Починаючи з липня 2016 року заробітна плата систематично затримувалась, надходила не в повному обсязі. Причиною цієї ситуації вважала її відмову виконувати вказівки без письмового підтвердження, які суперечили корпоративній політиці компанії, та, з її точки зору, мали корупційний характер. Перебування у постійному стресі призвело до депресій, неврологій, погіршення імунітету і частих респіраторних захворювань, що вимагало звертатися за медичною допомогою, проходити лікування.

Просила скасувати наказ № 80 від 04 жовтня 2016 року «Про внесення змін до штатного розкладу підприємства», наказ № 02-к від 23 січня 2017 року «Про припинення трудового договору», поновити її на роботі на посаді менеджера у ТОВ «Піонер Насіння Україна» м. Києва з моменту звільнення з роботи, а саме з 24 січня 2017 року; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 січня 2017 року до дня поновлення на роботі у розмірі 1139,95 грн. за кожен день прогулу, відшкодувати моральну шкоду у розмірі трьох місячних окладів, а саме 71817,12 грн., відшкодувати витрати на послуги адвоката.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12 вересня 2018 року позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Позивач ОСОБА_3 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 вересня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована наступним. Так, в оскаржуваному рішенні суд вказує, що відповідач звільнив її законно, посилаючись на докази, які надав відповідач. Однак з такими висновками вона не погоджується, оскільки відповідачем не було дотримано визначеної законодавством процедури звільнення. Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що жодної вакантної посади на підприємстві при звільненні їй не запропоновано, а лише направлено повідомлення про скорочення штату працівників, незважаючи на те, що її безперервний трудовий стаж на цьому підприємстві становить 9 років, що в свою чергу безумовно є переважним правом на залишення на роботі.

Посилалася на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17 щодо обов`язковості запропонування вакантних посад при звільненні.

Наводила зміст ст. 42 КЗпП України щодо переважного права на залишенні на роботі при звільненні.

Вказувала, що судом під час розгляду справи не було дотримано забезпечення реалізації основних засад, завдань і принципів цивільного судочинства, оскільки суд не вважав за необхідне досліджувати надані відповідачем докази щодо відсутності для неї вакансії шляхом перевірки відомостей з Державної фіскальної служби України за певний проміжок часу.

Від відповідача ТОВ «Піонер Насіння України» 01 квітня 2019 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вказував, що у Компанії не було вакантних посад та не було обов`язку досліджувати наявність у позивача переважного права на залишення на роботі.

Жодних порушень порядку звільнення позивача внаслідок скорочення її посади відповідачем допущено не було, звільнення позивача на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України відбулося у повній відповідності з вимогами трудового законодавства.

Висновок суду про наявні зміни в організації праці у вигляді скорочення штату Компанії є законними та обґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Залишаючи без задоволення позов ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем були дотримані вимоги трудового законодавства при звільненні позивача, порушення трудових прав позивача при її звільненні немає, а тому підстави для поновлення ОСОБА_3 на роботі відсутні і в задоволенні цих вимог, а також похідних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди слід відмовити.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи, 02 жовтня 2007 року ОСОБА_3 та ТОВ «Піонер Насіння Україна» уклали трудовий контракт № 21, згідно якого роботодавець погоджується найняти працівника на посаду економіста, а працівник погоджується бути найнятим роботодавцем відповідно до умов, викладених у цьому контракті. Контракт діє протягом 1 року, і якщо працівник не отримав від роботодавця повідомлення про припинення контракту, контракт вважається автоматично продовженим на наступний рік. Статтею 7 визначено підстави припинення дії контракту, причому положення цієї статті не обмежують можливості будь-якої сторони припинити дію цього контракту з причин, визначених законодавством України, які є додатковими до тих, що викладені у цьому контракті (а. с. 13 - 17 т. 1).

Згідно додатку до трудового контракту «Службові обов`язки працівника ТОВ «Піонер Насіння Україна», мета посади ОСОБА_3 - підготовка та супровід контрактно-договірної документації та аналітичних даних стосовно комерційних операцій компанії в Україні/СНД (а. с. 18 - 19 т. 1).

01 липня 2012 року на підставі наказу № 08-к ОСОБА_3 переведено на посаду менеджера із збуту (управителя) відділу з продажів. Найменування відділу змінено на департамент продажів та маркетингу з 03 жовтня 2016 року (а. с. 206 т. 1).

Наказом ТОВ «Піонер Насіння Україна» про встановлення посадового окладу від 01 липня 2016 року № 41 ОСОБА_3 збільшено посадовий оклад до 23939,04 грн. з 01 липня 2016 року (а. с. 152 т. 1).

Згідно табелів обліку використання робочого часу, ОСОБА_3 відпрацьовано в 2016 році у червні - 13 днів, у липні - 1 день, в серпні - 9 днів, у вересні - 1 день, в жовтні - 16 днів, в грудні - 2 дні, в 2017 році у січні - 1 день (а. с. 153 - 159 т. 1).

В матеріалах справи містяться листки непрацездатності ОСОБА_3 з 03 січня 2017 року до 17 січня 2017 року, з 05 грудня 2016 року по 30 грудня 2016 року, із 21 червня 2016 року по 30 червня 2016 року, з 19 липня 2016 року по 28 липня 2016 року, з 01 липня 2016 року по 18 липня 2016 року, з 09 серпня 2016 року по 19 серпня 2016 року, з 10 жовтня 2016 року по 13 жовтня 2016 року (а. с. 21 - 27, 63 т. 1).

Згідно штатного розпису від 30 вересня 2016 року, який вводиться в дію з 01 жовтня 2016 року, та від 29 грудня 2016 року, який вводиться в дію з 01 січня 2017 року, в ТОВ «Піонер Насіння Україна» наявна одна посада менеджера (управителя) із збуту в департаменті продажів та маркетингу (а. с. 128 - 130, 133 - 135 т. 1).

Згідно штатного розпису ТОВ «Піонер Насіння Україна» від 01 березня 2017 року, який вводиться в дію з 01 березня 2017 року, та від 01 грудня 2017 року, який вводиться в дію з 01 грудня 2017 року, посада менеджера (управителя) відсутня (а. с. 230 - 235 т. 1).

Наказом ТОВ «Піонер Насіння Україна» № 80 про внесення змін до штатного розкладу підприємства від 04 жовтня 2016 року у зв`язку з виявленою необхідністю вдосконалення структури підрозділів підприємства та потребою у внесенні змін до штатного розпису виведено з 05 грудня 2016 року зі штатного розпису посаду менеджер (управитель) із збуту - 1 штатна одиниця (а. с. 20 т. 1).

На а. с. 104 т. 1 наявне повідомлення на ім`я ОСОБА_3 від 05 жовтня 2016 року про заплановане вивільнення, згідно якого у зв`язку зі скороченням посади менеджера (управителя) зі збуту ТОВ «Піонер Насіння Україна» (наказ № 80 від 04 жовтня 2016 року), яку вона обіймає, адресат попереджається про наступне звільнення з вказаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться не раніше, ніж через 2 місяці з моменту вручення даного повідомлення. Також доводиться до відома адресата, що на даний момент немає можливості запропонувати їй іншу роботу в ТОВ «Піонер Насіння Україна», оскільки в ньому відсутні вакантні посади за її професією та/або спеціальністю.

05 жовтня 2016 року співробітниками ТОВ «Піонер Насіння Україна» менеджером з маркетингу, фахівцем з адміністрування продажів та провідним фахівцем з адміністрування продажів складено акт про відмову від підпису в повідомленні про заплановане вивільнення, а саме що ОСОБА_3 05 жовтня 2016 року в їх присутності ознайомлена з повідомленням про заплановане вивільнення та повідомлена про майбутнє звільнення у зв`язку зі скороченням посади менеджера (управителя) зі збуту, яку вона на даний час обіймає. Копія повідомлення про заплановане вивільнення була надана ОСОБА_3 , однак від підпису про ознайомлення з повідомленням вона відмовилась, нічим не мотивуючи свою відмову (а. с. 105 т. 1).

08 листопада 2016 року ОСОБА_3 направила лист на ім?я генерального директора ТОВ «Піонер Насіння Україна», із копіями керівнику департаменту продажів та маркетингу, керівнику відділу кадрів, в якому зокрема просила повідомити, чи плануються додаткові зміни штатного розкладу найближчим часом (а. с. 46 - 47 т. 1).

Листом від 25 листопада 2016 року № 236/16 ОСОБА_3 повідомлено, що відповідно до наказу № 80 від 04 жовтня 2016 року, копія якого додається, керівництвом ТОВ «Піонер Насіння Україна» було прийнято рішення внести зміни до штатного розкладу, а саме посада менеджера (управителя) зі збуту, яку вона обіймає, виведена зі штатного розкладу з 05 грудня 2016 року. Одночасно зазначено, що 05 жовтня 2016 року її було повідомлено про заплановане вивільнення у зв`язку зі скороченням посади менеджера (управителя) зі збуту, яке вона підписати відмовилася (а. с. 48 - 50 т. 1).

Наказом ТОВ «Піонер Насіння Україна» № 02-к про припинення трудового договору від 23 січня 2017 року ОСОБА_3 звільнено з посади менеджера (управителя) зі збуту Департаменту продажів та маркетингу ТОВ «Піонер Насіння Україна» в зв`язку зі скороченням штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України, на підставі наказу № 80 від 04 жовтня 2016 року. З наказом ОСОБА_3 ознайомлено під підпис в день видачі наказу 23 січня 2017 року (а. с. 12 т. 1).

З 17 лютого 2017 року ОСОБА_3 облікована в Подільському районному центрі зайнятості як така, що шукає роботу, та надано їй статус безробітного (а. с. 207 т. 1).

На а. с. 52 - 58 наявні роздруківки з сайту http://career.dupont.com англійською мовою щодо наявних вакансій станом на 21 грудня 2016 року, 05 серпня 2016 року, а також без апаратного відображення відомостей про дати, які замінені зробленими позивачем відмітками від руки.

Згідно листа Подільського районного центру зайнятості від 10 травня 2017 року № 10/17, ТОВ «Піонер Насіння Україна» звіти по формі 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» за період з 04 жовтня 2016 року по 23 січня 2017 року не надавались (а. с. 132 т. 1).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у

відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним

органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що зміни в організації праці у формі скорочення штату компанії дійсно мали місце, що підтверджено наказом ТОВ «Піонер Насіння Україна» № 80 про внесення змін до штатного розкладу підприємства від 04 жовтня 2016 року, згідно якого у зв`язку з виявленою необхідністю вдосконалення структури підрозділів підприємства та потребою у внесенні змін до штатного розпису виведено з 05 грудня 2016 року зі штатного розпису посаду менеджер (управитель) із збуту - 1 штатна одиниця (а. с. 20 т. 1), доводами позивача дані обставини не спростовано.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відомості щодо членства позивача у профспілкових організаціях в матеріалах справи відсутні, і позивач не посилалася на цю обставину в позовній заяві.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується й апеляційний суд, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов обґрунтованого висновку про законність звільнення ОСОБА_3 з посади менеджера (управителя) зі збуту у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення чисельності або штату працівників, з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 КЗпП України, оскільки процедуру вивільнення роботодавцем дотримано.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач повідомив позивача про наступне вивільнення за два місяці. Так, повідомлення позивача про майбутнє вивільнення відбулося 05 жовтня 2016 року, після чого 23 січня 2017 року позивач була звільнена на підставі ст. 40 п. 1 КЗпП України, відтак встановлений законом строк відповідачем було дотримано.

Вакантних посад з дня попередження позивача про наступне вивільнення до дати її звільнення не було, нові посади не створювалися, що підтверджується штатним розкладом від 29 грудня 2016 року, а отже інші посади не могли бути запропоновані.

Доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції в цій частині не спростовуються.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо нездійснення судом першої інстанції перевірки відомостей з Державної фіскальної служби України за певний проміжок часу, апеляційний суд враховує, що сама позивач відповідних відомостей суду не надавала, як і не наводить пояснень, яким чином відомості Державної фіскальної служби України можуть спростовувати інформацію про відсутність вакантних посад у компанії. Жодних клопотань про витребування будь-яких відомостей з Державної фіскальної служби України позивачем протягом розгляду справи у суді першої інстанції не заявлялось.

Відсутність у відповідача вакантних посад, які б могли бути запропоновані позивачу, у період з дати вручення позивачу вручення повідомлення про заплановане вивільнення 04 жовтня 2016 року, по дату звільнення позивача 23 січня 2017 року, підтверджується запитом ТОВ «Піонер Насіння Україна» до Подільського районного центру зайнятості від 19 квітня 2017 року та відповіддю останнього від 10 травня 2017 року.

Відтак, висновки суду першої інстанції про відсутність у відповідача вакантних посад, які б могли бути запропоновані позивачу, доводами апеляційної скарги не спростовані.

Також не можна погодитися із доводами позивача в апеляційній скарзі, що відповідач не реалізував її переважне право на залишення на роботі при вивільненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Апеляційний суд враховує, що дослідження наявності у працівника переважного права на залишення на роботі здійснюється лише серед працівників, що обіймають одинакові посади, а не серед усіх працівників роботодавця.

Оскільки посада менеджера (управителя) зі збуту у зв`язку обіймалася лише однією особою і вважалася виведеною із штатного розпису з 05 грудня 2016 року, то у відповідача не було підстав також встановлювати переважність права позивача на залишення на роботі серед інших працівників.

Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки суд першої інстанції не встановив порушення прав позивача з боку відповідача, правомірною також є відмова в задоволенні позову про відшкодування на її користь моральної шкоди.

Таким чином апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що звільнення позивача було проведено відповідно до вимог ст. 40 КЗпП України із дотриманням процедури звільнення, передбаченої ст. 43 КЗпП України, в зв`язку із чим передбачені законом підстави для поновлення позивача на роботі відсутні. Оскільки під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження вимоги щодо поновлення позивача на роботі, суд також правильно відмовив позивачу у стягненні на його користь середньомісячного заробітку та моральної шкоди.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону, а тому апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про недотримання визначеної законодавством процедури звільнення.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 30 травня 2019 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.