Головуючий у 1-й інстанції Литвиненко Н.В.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Попової С.А.,

суддів: Пономарьової О.М., Принцевської В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2018 року, ухваленого в складі судді Литвиненко Н.В., повний текст рішення складено 29 листопада 2018 року, по цивільній справі

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька,

третя особа - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до свого сина - ОСОБА_2 про стягнення на підставі ст.ст. 202, 205 СК України аліментів на його користь і утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця довічно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду. Позивач посилався на те, що є непрацездатною особою похилого віку, за соціальним статусом являється пенсіонером, отримує пенсію в розмірі 1452грн. щомісячно, залишився без засобів до існування і потребує матеріальної допомоги з боку сина. Відповідач, який має аліментні зобов`язання утримувати свою неповнолітню дитину за рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, все ж має спроможність і надавати утримання і позивачеві, як непрацездатному батькові.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, третя особа - ОСОБА_3 , відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Враховуючи положення ч. 13 ст. 7, ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 368 ЦПК України, розгляд даної справи в силу ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, позивач є батьком відповідача (а.с. 2).

Позивач з грудня 2000 року є пенсіонером, отримує пенсію за вислугою років (а.с. 3). За довідками про доходи пенсіонера Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області № 59689, № 132/03/-1-15 розмір пенсії ОСОБА_1 з жовтня 2017 року становить 1452грн. щомісячно, а з травня 2018 року по серпень 2018 року складає 3166,36грн. щомісячно (а.с. 4, 92-93, 94-98 ).

Позивач за даними Регіонального сервісного центру в Донецькій області МВС України має у власності транспортні засоби: причіп/пр-фургон, марки ПВ, 2005 року випуску; мопед/мопед-А1-загальний, марка Honda, 1999 року випуску; автомобіль Honda Vigor, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1982 року випуску; автомобіль Mitsubishi L 400, 1999 року випуску (а.с. 83- 87).

Відповідач є платником аліментів на утримання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що присуджені рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06.05.2010р. на користь матері дитини - ОСОБА_3 в розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно починаючи з 08.04.2010р. і до повноліття дитини (а.с. 18). За даними Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції від 06.07.2018р. заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01.07.2018р. складає 49534,60грн. (а.с. 18, 57-58). Постановами Центрального ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області від 14.05.2018р. ОСОБА_2 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, праві керування транспортними засобами, користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолодженою зброєю, праві полювання (а.с.63-66).

Крім того, рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23.05.2016р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 3888,22грн. (а.с. 60).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з урахуванням положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», дійшов висновку, що позивач отримує доходи у вигляді пенсії, розмір якої є вищим за прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, крім того, позивач матеріально забезпечений, має декілька транспортних засобів у власності.

З такими висновками не можна не погодитись виходячи з наступного.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до положень ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Отже, вказаною нормою визначено такі наступні умови виникнення у батьків права на утримання дітьми: непрацездатність батьків; потреба у них матеріальної допомоги, відсутність ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо дітей.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 передбачено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним.

За приписами ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги суд бере отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно з діючим законодавством держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому під час постановлення рішення суду слід зважати на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.

Відповідно до довідки №132/03-1-15 від 13.09.2018р., виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області розмір пенсії ОСОБА_1 за період з травня 2018р. по серпень 2018р. складає щомісячно 3166,36грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень. Такий показник чинний як на момент прийняття рішення судом першої інстанції, так і на момент ухвалення даної постанови судом апеляційної інстанції.

Тож, суд першої інстанції взяв до уваги зібрані по справі докази що, окреслюють майновий стан позивача, наявність в нього у власності транспортних засобів, розмір пенсійного забезпечення, що перевищує прожитковий мінімум на одну непрацездатну особу, а також врахував майновий стан відповідача, його аліментні зобов`язання перед неповнолітньою дитиною з накопиченою заборгованістю в розмірі 49534,60грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи за позовними вимогами ОСОБА_1 , відповідні їм правовідносини, поясненням сторін та наданим доказам дав належну оцінку. Суд правильно застосував матеріальний закон - ст.ст. 202, 205 СК України, вимоги ст.ст. 212-214 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність критерію потребування позивачем матеріальної допомоги, з огляду на його майнове забезпечення, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення для справи, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення аліментів з повнолітнього сина.

Доводи апеляційної скарги позивача та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, його висновки відповідають фактичним обставинам справи, а тому підстави для його скасування в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріупоя Донецької області від 21 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 03 червня 2019 року.

Головуючий С.А.Попова

Судді О.М.Пономарьова

В.П.Принцевська