Ухвала

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 414/1674/17

провадження № 61-3825ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк», подану адвокатом Галамага ДмитромАндрійовичем, на постанову Луганського апеляційного суду від 16 січня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду із позовними вимогами до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 20 червня

2013 року № 47_183 у розмірі 30 437,82 грн та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позовні вимоги мотивовано тим, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір від

20 червня 2013 року № 47_183. В якості забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором було укладено: договір поруки від 20 червня 2013 року № 1 з ОСОБА_3, та договір поруки від 20 червня 2013 року № 2 з ОСОБА_4, відповідно до пунктів 2.1-2.2 яких поручителі зобов'язуються перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором від 20 червня 2013 року № 47_183.

У зв'язку з несплатою заборгованості за кредитом в строки, визначені кредитним договором, з метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено листи про усунення порушень умов кредитного договору та попередженням про захист прав та інтересів позивача в судовому порядку: ОСОБА_2 ? лист-вимога від 11 серпня 2016 року № 46-15/1230-2847 про повернення кредиту; ОСОБА_3 ? лист-вимога про усунення порушень від 11 серпня 2016 року № 46-15/1231-2948; ОСОБА_4 - лист-вимога про усунення порушень № 46-15/1232-2849.

Станом на 14 серпня 2017 року, в результаті невжиття відповідачем заходів щодо погашення боргу перед позивачем, наявна заборгованість за кредитним договором від 20 червня 2013 року № 47_183, яка становить

30 437,82 грн, у тому числі: борг за кредитом 13 251,74 грн; відсотки за користування кредитом за період з 01 серпня 2014 року по 13 серпня

2017 року - 7 315,60 грн; інфляційні втрати банку з серпня 2014 року по липень 2017 року за прострочення сплати кредиту в розмірі 5 554,07 грн; інфляційні втрати банку з серпня 2014 року по липень 2017 троку за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі

3 041,05 грн; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01 липня 2014 року по 13 серпня 2017 року в розмірі 824,81 грн; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 02 липня 2014 року по 13 серпня 2017 року в розмірі 450,55 грн.

Рішенням Кремінского районного суду Луганської області від 29 вересня 2017 року позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором від 20 червня 2013 року №47_183 в розмірі 30 437,82 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 солідарно на користь

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором від 20 червня 2013 року №47_183 в розмірі 30 437,82 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Луганського апеляційного суду від 16 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 29 вересня 2017 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором та судового збору та ухвалено в цих частинах нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління

АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 20 червня 2013 року № 47_183 в розмірі

30 437,82 грн у солідарному порядку із ОСОБА_2 та у стягненні з ОСОБА_3 судових витрат.

20 лютого 2019 року через засоби поштового зв'язку представник

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк» ? адвокат Галамага Д. А. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій заявник просить скасувати постанову Луганського апеляційного суду від 16 січня 2019 року та залишити в силі рішення Кремінського районного суду Луганської області від 29 вересня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягаює касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

Предметом позову у справі № 414/1674/17 є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 30 437,82 грн.

Таким чином ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 192 100,00 грн (1 921,00 грн х 100).

Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк» ? адвокат Галамага Д. А. у касаційній скарзі, керуючись підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу

Посилання заявника у касаційній скарзі на частину третю статті 389 ЦПК України є безпідставними.

Малозначна справа є такою в силу вимог закону, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскаржене судове рішення прийнято у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк», подану адвокатом Галамага Дмитром Андрійовичем, на постанову Луганського апеляційного суду від 16 січня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило