Ухвала

08 травня 2019 року

м. Київ

справа № 697/2767/16-ц

провадження № 61-39059св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя -доповідач),

учасники справи:

позивач - заступник керівника Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, ОСОБА_1 ,

третя особа - фермерське господарство «Климентина»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника прокурора Черкаської області на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 24 травня 2018 року у складі колегії суддів:

Новікова О. М., Бондаренка С. І., Ювшина В. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року заступник керівника Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі - ГУ Держгеокадастру

у Черкаській області), ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору фермерське господарство «Климентина» (далі - ФГ «Климентина») про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок.

Позовна заява мотивована тим, що 02 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держземагенства у Черкаській області з клопотаннями про надання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у довгострокову оренду на 20 років для ведення фермерського господарства орієнтовними площами 11,5 га, 14 га, 29,0 га,

14,0 га, 13,1 га, 61,0 га, розташованих у адміністративних межах Полствинської сільської ради Канівського району Черкаської області, та орієнтовною площею 52 га, розташованої у адміністративних межах Литвинецької сільської ради Канівського району Черкаської області за межами населеного пункту, за рахунок земель державної власності.

В обґрунтування клопотань ОСОБА_1 зазначав, що має намір створити фермерське господарство з метою обробки земельних ділянок та отримання прибутку за рахунок виробництва сільськогосподарської продукції.

На підставі розгляду клопотань ГУ Держземагенства у Черкаській області ОСОБА_1 . надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства.

Наказами ГУ Держземагенства в Черкаській області затверджено проекти відведення цих земельних ділянок.

На підставі наказів між ГУ Держземагенства у Черкаській області та ОСОБА_1 укладено договори оренди: від 23 вересня 2013 року щодо земельної ділянки у адміністративних межах Полствинської сільської ради Канівського району Черкаської області загальною площею 59,7667 га;

від 23 вересня 2013 року щодо земельної ділянки у адміністративних межах Литвинецької сільської ради Канівського району Черкаської області площею 47,5497 га; від 25 червня 2014 року земельної ділянки

у адміністративних межах Полствинської сільської ради Канівського району Черкаської області площею 61,0000 га.

Зазначені земельні ділянки були передані орендареві ОСОБА_1 згідно з актами прийому-передачі у строкове платне користування для ведення фермерського господарства.

Проте, ОСОБА_1 , уклавши договори оренди земельних ділянок, не створив фермерське господарство, не приступив до використання землі за цільовим призначенням, самостійно земельну ділянку не обробляв,

а отримані ним в оренду землі передав у суборенду фермерському господарству «Зерно життя».

20 травня 2016 року ОСОБА_1 створив фермерське господарство «Клементина» після чого 08 червня 2016 року та 12 липня 2016 року уклав договори суборенди зі створеним ним ФГ «Климентина».

Прокурор у позові зазначав, що при подачі клопотань для отримання земельної ділянки великої площі, ОСОБА_1 не вказав перспективи діяльності фермерського господарства, у тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів. Він не довів, що новостворене фермерське господарство матиме змогу самостійно, силою та працею членів фермерського господарства, обробляти отриманні у користування землі, чи має він власну техніку для обробітку землі, ресурси для залучення найманих працівників чи оренди сільськогосподарської техніки, потенційних контрагентів, тощо.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про надання йому в оренду вищевказаних земельних ділянок, ГУ Держземагенства у Черкаській області не провело належну перевірку та не пересвідчилося у дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду, виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках.

Крім того, зазначені земельні ділянки не мають ознак для визнання їх єдиним масивом, вони не могли бути надані фізичній особі в оренду без застосування земельних торгів.

Також при укладенні договорів оренди технічна документація з нормативної грошової оцінки земельної ділянки була розроблена, але не затверджена, що також є підставою для визнання договору недійсним.

Додаткові угоди про внесення змін до договорів оренди землі у частині нормативної грошової оцінки не укладалися. Договір оренди земельної ділянки, у якому розмір орендної плати визначено за відсутності нормативної грошової оцінки, підлягає визнанню недійсним на підставі статей 203, 215 ЦК України.

Ураховуючи викладене, заступник керівника Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області просив визнати незаконними і скасувати накази ГУ Держземагенства у Черкаській області про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду,

а також визнати недійсними договори оренди зазначених земельних ділянок.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області

від 22 лютого 2018 року у задоволенні позову заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що законодавство, зокрема, частина сьома статті 7 Закону України «Про фермерське господарство», не містить прямої заборони та не виключає можливості щодо надання громадянину для ведення фермерського господарства не однієї, а декількох окремих, відособлених земельних ділянок або додаткових земельних ділянок. Крім того, у законодавстві відсутні обмеження щодо передачі отриманих в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства у суборенду, тому суд вважав, що позовні вимоги заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області є необґрунтованими.

Додатковим рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2018 року у зв`язку з відмовою у задоволенні позову стягнуто з Прокуратури Черкаської області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 6 240,00 грн.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 24 травня 2018 року апеляційну скаргу Прокуратури Черкаської області задоволено частково. Апеляційну скаргу Прокуратури Черкаської області на додаткове рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня

2018 року задоволено частково. Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22 лютого 2018 року та додаткове рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня

2018 року скасовано. Провадження у справі за позовом заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури до ГУ Держгеокадастру

у Черкаській області, ОСОБА_1 , третя особа: ФГ «Климентина», про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок закрито.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарствабезпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

За змістом статті 12 вказаного Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство, зареєстроване як юридична особа, діє на основі Статуту.

Отже, з моменту державної реєстрації фермерського господарства «Климентина», фактично відбулася заміна орендаря фізичної особи ОСОБА_1 на ФГ «Климентина» і обов`язки землекористувача перейшли до фермерського господарства. Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, спори щодо землекористування з іншими юридичними особами чи прокурором, що діє в інтересах держави, є спорами, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

За змістом положень Закону України «Про фермерське господарство», фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян та підлягає державній реєстрації як юридична особа. Оскільки у цій справі ФГ «Климентина» як юридична особа зареєстроване в установленому законом порядку після отримання ОСОБА_1 прав на земельні ділянки, надані йому в оренду для ведення саме фермерського господарства, тому апеляційний суд вважав, що спір має розглядатися

у порядку господарського судочинства, у зв`язку з чим закрив провадження у справі.

При цьому, посилався на правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі

№ 348/992/16-ц (провадження № 14-5цс18).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій у липні 2018 року до Верховного Суду,

заступник прокурора Черкаської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу апеляційного суду

і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд посилаючись

на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі

№ 348/992/16-ц не врахував, що предметом позову у цій справі є вимога про розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку, яка була надана для ведення фермерського господарства, у зв`язку з невиконанням вимог законодавства щодо цільового її використання. Тобто, предметом спору у справі № 348/992/16-ц з урахуванням характеру, змісту та юридичної природи обставин у справі

є спірні правовідносини, що склались вже у ході використання наданої земельної ділянки фермерським господарством, а не при наданні її громадянину.

Вважав, що у цій справі предметом спору є законність рішень органу державної влади, укладених договорів оренди, тобто спірні правовідносини, що склались у момент надання громадянину ОСОБА_1 . земельних ділянок.

Зазначав, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 306/2004/15-ц за позовом прокурора Свалявського району Закарпатської області до Свалявської міської ради, громадянина, про визнання недійсними рішень ради та договору купівлі-продажу і припинення права власності на земельну ділянку роз`яснила, що оскільки цивільні права та обов`язки фізичної особи, зокрема, право власності та право оренди на земельну ділянку набуваються та здійснюються у порядку реалізації цивільної дієздатності цієї особи, наявність у громадянина статусу фізичної особи-підприємця не може свідчити про те, що з моменту його державної реєстрації як фізичної особи-підприємця він виступає

в такій якості у всіх правовідносинах, зокрема, і щодо набуття в оренду чи

у власність земельної ділянки, тому ураховуючи зазначене, вважав, що цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а висновки апеляційного суду про те, що цей спір є господарсько-правовим і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства є помилковими.

Крім того, зазначав, що судом апеляційної інстанції залишено поза увагою той факт, що оспорені прокурором земельні правовідносини склались між органом державної влади та громадянином ОСОБА_1 , який у порядку реалізації своєї цивільної дієздатності, у момент видачі наказів та укладення договорів оренди, набув відповідних прав та обов`язків як фізична особа, тому виходячи із суті права та/або інтересу, за захистом звернулася особа, заявлених позовних вимог, характеру спірних правовідносин, змісту юридичної природи обставин у справі, враховуючи суб`єктивний склад учасників процесу, цей спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Відзив на касаційну скаргу не подано

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Справу необхідно передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

У касаційній скарзі заступник прокурора Черкаської області посилався

на те, що суд апеляційної інстанцій при визначенні підсудності цієї справи,

не звернув увагу на визначений прокурором предмет позову щодо оспорювання правовідносин у момент набуття громадянином

ОСОБА_1 прав на земельні ділянки, фактично самостійно визначив предметом правової оцінки інші правовідносини, які склались вже після створення ОСОБА_1 ФГ «Климентина», тому вважав, що

при вирішенні цього спору, підлягають застосуванню норми права, які регулюють спірні правовідносини щодо надання громадянину

ОСОБА_1 земельної ділянки, саме у момент прийняття оспорених наказів ГУ Держгеокадастру у Черкаській області та укладення між відповідачами договорів оренди землі.

Отже, враховуючи суб`єктний склад учасників процесу та характер правовідносин, вважав, що ця справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись частиною шостою статті 403, частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу № 697/2767/16-ц за позовом заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури до Головного управління Держгеокадастру

у Черкаській області, ОСОБА_1 , третя особа - фермерське господарство «Климентина», про визнання незаконними та скасування наказів, визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник О. В. Білоконь Б. І. Гулько Є. В. Синельников С. Ф. Хопта