Справа № 462/646/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2019 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова у складі: головуючого судді Румілової Н.М., за участю секретаря судового засідання Шиманської Я.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м.Львова про стягнення заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 30.01.2019 року звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що вона перебуває у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді лікаря стоматолога дитячого. З 01 серпня 2017 р. заробітна плата не виплачується, не нараховується. Факт перебування у трудових відносинах підтверджується записом у трудовій книжці. Відсутність нарахувань по заробітній платі підтверджується довідкою з пенсійного фонду, що в свою чергу підтверджує відсутність виплат по зарплаті. Станом на січень 2019 року заборгованість по виплаті і нарахуванню заробітної плати становить 51 144 грн. Просить суд стягнути на свою користь заробітну плату у розмірі 51 144 грн., невиплаченої на момент подання позову за період січень-грудень 2018 року.

Ухвалою суду визначено здійснювати судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м.Львова про стягнення заробітної плати в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач на позовну заяву не надав відзиву, в зв'язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2ст.247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть у ній участь.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.

Згідно із ст. 2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом.

Частинами 1, 7ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу Законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття заробітна плата.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст..81 ч.1 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

За ст.79 ЦПК достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Як вбачається з копії Штатного розпису на 2017 р. Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м.Львова в штаті медичного персоналу є лікар-стоматолог дитячий, місячний фонд за 2017 рік становить 51153,96грн.

З копії трудової книжки вбачається, що позивач наказом №39 к від 8.04.2004 року переведена на постійну посаду лікаря стоматолога дитячого 3-ї стоматологічної поліклініки.

Позивачем наданий розрахунок заборгованості з урахуванням місячного фонду заробітної плати у розмірі 51153,96 грн., кількості ставок згідно до штатного розпису - 12, визначений розмір заборгованості за місяць в сумі 4262 грн. Згідно розрахунку розмір заборгованості у заявлений період січень-грудень 2018 рокустановить 51144 грн. ( 4262 х12).

Суд вважає, що зазначений розмір заборгованості підлягає стягненню, позовні вимоги слід задовольнити.

Крім того, відповідно зі ст.141ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. ст.10, 11, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м.Львова про стягнення заробітної платиплати задовольнити.

Стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова /, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. С.Петлюри, 17 / на користь ОСОБА_1 ( паспорт НОМЕР_1, РНОКППНОМЕР_2) заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 51144 грн.

Стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова /, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. С.Петлюри, 17 /на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.М.Румілова