Справа № 749/1/19
Номер провадження 2/749/40/19
"27" травня 2019 р. м.Сновськ
Щорський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Шаповал З.О.
за участі секретаря Мирошниченко А.М..
прокурора Карапути А.А.
представника відповідача Хоминської О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сновськ цивільну справу №749/1/19 за позовом Менської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області до ОСОБА_1 , про припинення права постійного користування земельною ділянкою,-
У березні 2019 року заступник керівника Менської місцевої прокуратури Чернігівської області звернувся з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області та просив припинити право ОСОБА_1 постійного користування земельною ділянкою загальною площею 18,7 га, вартістю - 935 000 грн., наданої йому для організації селянського (фермерського) господарства в межах Гірської сільської ради Чернігівської області та повернути земельну ділянку до земель державної власності. Крім того, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Чернігівської області сплачений судовий збір.
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідно до розпорядження Щорської державної адміністрації від 16.05.1997 №154 громадянину ОСОБА_1 надано у постійне користування земельну ділянку площею18,7 га на території Гірської сільської ради поза межами населеного пункту для ведення селянського (фермерського) господарства. Вказана земельна ділянка у відповідності до ч. 2 ст. 22 Земельного кодексу України відноситься до земель сільськогосподарського призначення. Відповідно до ч.2 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою статті, у власність або у користування для всіх потреб.
У подальшому ОСОБА_1 отримав державний акт на право постійного користування землею від 26.05.1997 №22 який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею, зареєстрував фермерське господарство «Надія», але у 2005 році діяльність фермерського господарства припинив, спірну земельну ділянку за цільовим призначенням не використовував. Після припинення фермерського господарства державний акт на право постійного користування, не скасовувався, не визнавався недійсним, право постійного користування не припинялося. Оскільки добровільно ОСОБА_1 не відмовлявся від права користування земельною ділянкою, а земельна ділянка не використовується за призначенням та заросла деревами, прокурор просить припинити це право в судовому порядку.
Прокурор в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просив задовольнити.
Представник особи, в інтересах якої заявлений позов, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, в судове засідання подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовну заяву підтримав повністю.
У судове засідання відповідач не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Представник відповідача позовні вимоги не визнала та пояснила, що підстави для примусового припинення прав на земельну ділянку є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Порядок припинення права користування земельними ділянками, які використовуються з порушенням земельного законодавства визначений ст..144 ЗК України. У разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля складають протокол про порушення та видають особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк. Якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку вказівки державного інспектора щодо припинення порушення земельного законодавства, державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля відповідно до закону накладають на таку особу адміністративне стягнення та повторно видають вказівку про припинення правопорушення чи усунення його наслідків у 30-денний строк. Матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують, виконання вимог передбачених ст..144 ЗК України, зокрема винесення інспектором приписів щодо порушення земельного законодавства ОСОБА_1 , що свідчить про те, що позивачем порушено порядок припинення права користування земельною ділянкою, тому в позові слід відмовити. Крім того, відповідач планує займатися фермерським господарством, а на даний час спірна земельна ділянка " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". При цьому звернула увагу на ту обставину, що відповідач відповідно до статусу учасника бойових дій користується пільгами щодо сплати податків та зборів.
Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Заслухавши в судовому засіданні прокурора, представника відповідача дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що визнання позову не порушує права та інтереси інших осіб, а позовні вимоги є обґрунтованими, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 тривалий час не використовує виділену йому в користування земельну ділянку за цільовим призначенням, що призвело до заростання її деревами. Вказане завдає шкоди економічним інтересам держави.
Факт тривалого неналежного використання спірної земельної ділянки та її залісненням підтверджено довідкою Сновської міської рад Сновського району Чернігівської області від 05.11.2018 року за № 328 (а.с. 29).
Відповідним актом від 13.11.2018 р, складеним комісією у складі старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель на території Чернігівської області начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Сновському районі Журавльовим В.М У ході обстеження земельної ділянки встановлено, що ОСОБА_1 надано в постійне користування землю площею 18,7 га на території Гірської сільської ради Сновського району. Водночас вказана земельна ділянка не використовується, і частково заліснена, заросла березо. Віком 4-5 років. Використання земельної ділянки без проведення відповідних робіт для сільськогосподарських потреб неможливо (а.с.31-31).
З відповіді ДФСУ встановлено, що селянське господарство « ОСОБА_2 » перебувало на обліку в Сновському відділенні Менської ОДП з 06.06.1997 року по 31.05.2007 р. Дата державної реєстрації припинення платника податків 07.11.2005 року № 5/278 Б. Дата зняття з обліку платника податків 31.05.2007. Земельний податок громадянином ОСОБА_3 М ОСОБА_4 не сплачувався (а.с.33).
З відповіді ДСУЗПГКК Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області відділ у Сновському районі міжрайонного управління у Корюківському та сновському районах Головного Держгеокадастру у Чернігівській області на ім`я ОСОБА_1 зареєстрований державний акт на право постійного користування землею (ЧНЩ 000022 від 21.03.1997 року за №22 площею 18,7 га на території Гірської сільської ради для ведення фермерського господарства (а.с.35).
З книги обліку записів державних актів на право постійного користування землею на території Сновської( Щорської) районної ради під №22 мається запис про отримання ОСОБА_1 державного акту ЧНЩ 000022 від 21.03.1997 року площею 18,7 га для ведення фермерського господарства (а.с.38).
Згідно розпорядження Сновської ( ОСОБА_5 ) районної державної адміністрації від 16.05.1997 року за №154 затверджено проект відведення земельної ділянки ОСОБА_1 та видано ОСОБА_1 державний акт на право постійного користування землею (а.с.40).
Згідно із ч. 1 ст. 149 Земельного кодексу України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» невжиттям заходів щодо боротьби з бур`янами є допущення появи небажаної трав`янистої рослинності, яка негативно впливає на розвиток культурних рослин, призводить до поширення шкідників і хвороб або не дає можливості використовувати землі за призначенням. Невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням - це невикористання земельної ділянки, крім реалізації науково обґрунтованих проектних рішень, або фактичне використання земельної ділянки, яке не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність чи наданні в користування, в тому числі в оренду, а також недодержання режиму використання земельної ділянки або її частини в разі встановлення обмежень (обтяжень).
Тобто землекористувач може порушити вимоги законодавства щодо цільового використання земельної ділянки у т.ч. і шляхом невикористання земельної ділянки (пасивна поведінка), що і має місце в даному випадку, оскільки ділянка не використовується взагалі.
Згідно ст. 143 ЗК України використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, не усунення допущених порушень законодавства, забруднення земель є підставою для примусового припинення прав на земельну ділянку.
Посилання представника відповідача на обставину, щодоневиконання вимог передбачених ст..144 ЗК України, зокрема винесення інспектором приписів щодо порушення земельного законодавства ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу з тих підстав, що сам відповідач не спростовує, що земельна ділянка не використовується, а факт тривалого неналежного використання спірної земельної ділянки та її залісненням підтверджено відповідними доказами, дослідженими в ході розгляду справи.
За таких обставин заявлені прокурором вимоги, в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки наявність земельної ділянки, що не використовується за призначенням для вирощування сільськогосподарської продукції, а заростає бур"янами, завдає шкоди економічним інтересам держави. За таких умов суд вважає, що визнання позовних вимог відповідачем в частині припинення права користування земельною ділянкою та скасування державного акту на право користування спірною землею не суперечить закону та не порушує права,свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає задоволенню.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем сплачений судовий збір за подання позивної заяви, що складає 1922,00 грн. відповідно до платіжного доручення № 3131 від 17 грудня 2018 року та квитанції №49 від 10.01.2019 року. Так п. 8 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» - передбачено, що особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи звільняються від сплати судового збору.
На підставі посвідчення серії НОМЕР_2 від 01.09.2010 року ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентуються ст. 141 ЦПК України. Якщо рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, то вони компенсуються за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Так, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнений на підставі п. 8 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» й те, що позовні вимоги позивача судом задоволені в повному обсязі, суд доходить до висновку про те, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1921,00 грн. необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Що стосується 1 грн. переплаченої суми судового збору, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, однак до суду не надано вказаного клопотання.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 141, 263-265, 268, 273, 354, ЦПК України,-
Позов Менської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області до ОСОБА_1 , про припинення права постійного користування земельною ділянкою - задовольнити.
Припинити право постійного користування земельною ділянкою ОСОБА_1 , загальною площею 18.7 га, наданої для організації селянського (фермерського) господарства в межах Гірської сільської ради Сновського (Щорського) району Чернігівської області, що посвідчено державним актом серії ЧНЩ №000026 від 26.05.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 154 та повернути її до земель державної власності.
Компенсувати ПРОКУРАТУРІ ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 1921,00 грн. судових витрат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Щорський районний суд Чернігівської області.

Повний текст рішення виготовлено 29.05.2019 року

Суддя З.О.Шаповал