Справа № 128/350/19
РІШЕННЯ

Іменем України

20.05.2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Манюк Л.В.,

за участі відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебувала в шлюбі, в якому в них з відповідачем народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Шлюб між нею та відповідачем розірвано та за рішенням суду з відповідача на користь позивача на утримання доньки було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.

На даний час дочка сторін навчається на 1 курсі денної форми навчання факультету дошкільної педагогіки та психології Південноукраїнського національного педагогічного університету імені К. Д. Ушинського, на платній основі, оплата складає 11 900 грн за рік. Позивач вказує, що нею було внесено оплату за навчання дочки у розмірі 11 900 грн, та оскільки весь тягар оплати навчання покладено на неї, просить суд визначити розмір участі батька у цих витратах, а саме в рівних частинах. Вважає вказані витрати додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами, та оплата відповідачем половини таких витрат була б стимулом для дитини розвивати її здібності, бажання отримати після неповної середньої освіти професію.

За вказаних обставин позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на доньку у розмірі 5 950 грн.

Відповідач ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що з нього дійсно стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що єдиним джерелом його доходів є пенсія за вислугу років, яку він отримує в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та з якої щомісячно відраховуються аліменти. За 2018 рік сума відрахувань з пенсії в рахунок сплати аліментів склала 20 205, 17 грн. Вважає, що його участь в матеріальному утриманні дитини є достатньою для забезпечення навчання дитини у навчальному закладі та зазначає, що такий факт заперечує твердження позивача про повне утримання доньки. Вказує, що відповідачем не доведено, що вона особисто здійснила оплату за навчання, а також чим зумовлені особливі обставини та на що саме потрібні додаткові витрати. При цьому іншого, крім пенсії, джерела доходів він не має, оскільки за станом здоров`я не може бути працевлаштованим, несе витрати за зобов`язаннями по кредитній угоді за нерухоме майно, яке належить йому спільно з позивачем, та утримує свою сім`ю, а тому не має можливості сплачувати додаткові витрати, окрім аліментів (а.с. 28 30).

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, попередньо подала заяву, згідно якої позов підтримує повністю, просить задовольнити, судові засідання просить проводити у її відсутність. Додатково зазначила, що викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву обставини про те, що він одноосібно сплачує кредит по кредитній угоді за нерухоме майно, не відповідають дійсності, та стверджує, що сторони сплачують кредит у рівних частинах (а.с. 44, 57).

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, тому суд вважає, що відсутність позивачки в судовому засіданні не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених ним у відзиві на позовну заяву, оскільки позивачка не сплачувала вказані в позові кошти, так як в квитанції платником вказано не позивачку, а ОСОБА_3 , крім цього не вважає такі витрати саме додатковими витратами на дитину і вони мають покриватися сплаченими аліментами, які він сплачує вчасно та належним чином, суми аліментів на утримання доньки достатньо для оплати витрат на її навчання.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Згідно з позовною заявою, що не заперечується відповідачем, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та шлюб між ними було розірвано 26.06.2009.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідач зобов`язаний до сплати аліментів на її утримання у розмірі однієї четвертої частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, за рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 26.03.2013, які він сплачує у відповідному розмірі, а саме за період з січня 2018 року до лютого 2019 року ним сплачено 23 421, 64 грн аліментів, що підтверджується копією відповідного виконавчого листа(а.с. 9) та копією довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (а.с. 31).

Донька сторін ОСОБА_4 є студенткою першого курсу денної форми навчання факультету дошкільної педагогіки та психології Південноукраїнського національного педагогічного університету імені К. Д. Ушинського,навчається на платній основі, вартість навчання за 1 семестр становить 5 950 грн, що підтверджується відповідно довідкою, виданою за місцем навчання, № 4139 від 03.09.2018 (а.с. 12) та копією Договору про надання освітніх послуг (а.с. 7). За навчання 14.08.2018 та 29.01.2019 було сплачено 11 900 грн (а.с. 10, 11).

Згідно з копією довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 891 від 05.03.2019, відповідач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за вислугу років, з якої проводиться стягнення аліментів, за період з січня 2018 року по лютий 2019 року розмір пенсії склав 86 198, 46 грн, розмір відрахувань становить 23 421, 64 грн (а.с.31).

Згідно з Довідкою про склад зареєстрованих осіб №4049 від 02.10.2018, виданою Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області, станом на 01.10.2018 разом з відповідачем зареєстрована та проживає його дружина ОСОБА_5 , також з ними зареєстровані та не проживають позивачка, їхня з відповідачем дочка та син позивачки (а.с. 40).

Інші документи, надані сторонами, не стосуються обставин, що підлягають встановленню за заявленими позовними вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 185 СК України, той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 по справі № 749/106/17 (№6-1489цс17) роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно Договору № ДО-2018/404 від 14.08.2018 про надання освітніх послуг між Державним закладом «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» (виконавець) та ОСОБА_2 (замовник) для ОСОБА_3 (одержувач), виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме підготовки фахівця з вищою освітою. При цьому виконавець зобов`язаний надати одержувачу освітню послугу на рівні стандартів вищої освіти (а.с. 7).

Згідно ст. 3 Закону України «Про освіту», кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих.

Позивачкою не доведено, що здобуття дочкою вищої освіти зумовлено особливими обставинами та розвитком її здібностей.

Згідно ст. 47 Закону України «Про вищу освіту», освітній процес - це інтелектуальна, творча діяльність у сфері вищої освіти і науки, що провадиться у закладі вищої освіти (науковій установі) через систему науково-методичних і педагогічних заходів та спрямована на передачу, засвоєння, примноження і використання знань, умінь та інших компетентностей у осіб, які навчаються, а також на формування гармонійно розвиненої особистості.

Тобто здобуття вищої освіти не зумовлено розвитком особливих здібностей дитини, а є реалізацією її права на вільний вибір професії, що вимагає певних знань та умінь, що здобуваються під час навчання у відповідному навчальному закладі.

Тому суд вважає, що за умови здобуття такої освіти на платній основі, такі витрати повинні покриватися за рахунок аліментів на утримання дитини. Та з огляду на встановлені обставини справи, аліментів, які сплачує відповідач на утримання дочки, достатньо для фінансування, в тому числі, її навчання в вищому навчальному закладі.

Крім цього, позивачем ОСОБА_2 не доведено, що саме нею понесено витрати на навчання дочки, які є предметом позову.

Так, з квитанцій наданих позивачем, № 0.0..1 від 14.08.2018 та №0.0..1 від 29.01.2019 на суму 5 950 грн кожна, вбачається, що оплата за навчання здійснена Медюляновою А.І. у загальному розмірі 11 900 грн. Інших доказів на доведення понесених витрат позивач не надала. Тобто в наданих квитанціях відсутня вказівка, що саме ОСОБА_2 сплатила вказані кошти.

Враховуючи, що позивачкою не доведено понесення нею додаткових витрат на утримання дочки ОСОБА_3 , що зумовлені саме особливими обставинами, та що такі витрати були понесені саме нею, в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно з ч. 7 ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору, що становить 768, 40 грн., необхідно компенсувати за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача, пов`язані з розглядом справи, слід залишити за позивачем.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 141, 185 СК України, ст.ст. 141,211, 223, 247, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору, що становить 768, 40 грн., компенсувати за рахунок держави. Судові витрати позивача, пов`язані з розглядом справи, залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 30.05.2019.

Суддя: