Справа № 627/547/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення позовної заяви без розгляду

03.06.2019 смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі :

головуючого судді Л.В.Вовк,

з участю секретаря- О.С.Казакової ,

представника позивача- О.І.Букреєвої ,

представника відповідача- Р. Торяника ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Краснокутськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю « Діна « про повернення земельної ділянки , стягнення моральної шкоди та майнової шкоди,

у с т а н о в и в:

У квітні 2016 р. позивачі звернулися до суду з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю « Діна» ( далі- СТОВ «Діна «) про повернення земельної ділянки , стягнення моральної та майнової шкоди .

В позові позивачі вказали , що вони є власниками земельних ділянок на підставі державних актів на право приватної власності на землю . 01.04.2005 року позивачі уклали з відповідачем договори оренди землі строком на 10 років ,які зареєстровані 14.04.2006 року у Краснокутському РВ Харківської регіональної філії ДП « Центр ДЗК» . Строк дії договорів оренди сплив та позивачі звернулися до відповідача з вимогою повернути земельні ділянки , однак відповідач відмовляється повертати земельні ділянки та продовжує їх використовувати .Крім того, відповідач повідомив про додаткові угоди від 04.04.2012 року до вказаних договорів оренди землі, якими продовжений строк дії договорів оренди землі на 10 років до 01.04.2025 р. , які позивачі не укладали . Прохали зобов`язати відповідача повернути їм земельні ділянки , стягнути з відповідача на користь кожного майнову шкоду у сумі 11 800,00 грн. та 15 000,00 грн. моральної шкоди та сплачений судовий збір.

Представник позивача у судове засідання на 24.04.2019 р., 15.05.2019 р., не з`явився ,про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином , про що свідчать явочний лист від 11.04.2019 р. ,розписка про отримання судової повістки від 08.05.2019 р, .

На 03.06.2019 року представник позивача повторно у судове засідання не з`явився , будучи належним чином повідомлений про час і місце судового засідання , про що свідчить розписка про отримання судової повістки від 22.05.2019 р., причини своєї неявки суду не повідомив , заяви про розгляд справи за її відсутності не подавав.

Таким чином , в силу ч.3 ст.131 ЦПК України , суд визнає , що представник позивача повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч.5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач (заявник) повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суду своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Крім того, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що позивач не з`являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживає своїми процесуальними правами.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду (другої підряд). Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 р.). При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 5 ст. 142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2ст. 257 ЦПК України).

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ судам дано роз`яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.

Оцінюючи характер процесу та його значення для позивача, слід врахувати, що, звернувшись до суду з позовом, представник позивачів останнім часом не цікавиться розглядом справи, що свідчить про байдужість до руху справи та можливу неактуальність вирішення позовних вимог на теперішній час.

Крім того, сторона позивача, будучи обізнаним про можливість розгляду справи без участі позивача відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності не подає, чим, на розсуд суду, умисно затягує розгляд справи та позбавляє суд можливості постановити рішення по суті заявлених вимог.

Оскільки належним чином повідомлений представник позивачів повторно не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини неявки, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшла, суд вважає необхідним залишити даний позов без розгляду.

Частиною 2 статті 257 ЦПК України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст.ст.142, 257, 353,354 ЦПК України , суд

постановив :

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю « Діна « про повернення земельної ділянки , стягнення моральної шкоди та майнової шкоди - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачам, що після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, вони мають право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду на протязі 15 днів з дня проголошення .

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ Л. В. ВОВК