Провадження № 2-н/331/231/2019
Справа № 331/1963/19
С У Д О В И Й Н А К А З
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2019 року місто Запоріжжя

Пунктом 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Згідно з ч. 1 ст. 167 ЦПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 постійно зареєстрована і проживає в квартирі АДРЕСА_2 , являється споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.
Боржник ОСОБА_1 користується послугами КП «Наше місто», але оплату за послуги підприємства вносить не в повному обсязі, а тому за період з 01 вересня 2016 року по 31 жовтня 2018 року утворилась заборгованість з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в сумі 5511,04 грн.
У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Частиною першою ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачається, що плата за житлово-комунальні послуги нараховуються щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 5 Типового публічного договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлено, шо розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
У відповідності до підпункту 1. п. 11 типового публічного договору споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим договором строк.
Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у строк, встановлений для його виконання.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі даної норми боржник повинен був утримувати належне йому на праві власності житлове приміщення, зокрема здійснювати оплату за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для будинків, однак останній не зробив цього.
За таких обставин, з урахуванням наведених норм права зобов`язання по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території несе користувач/власник житлового будинку, квартири, як споживач.
Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймачі (власники) зобовязані своєчасно вносити оплату за комунальні послуги.
Статтею 64 ЖК України передбачено, що наймач і всі повнолітні члени сім`ї несуть солідарну майнову відповідальність за зобов`язаннями, пов`язаними з найманням житла.
Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли.
Керуючись ст.ст. 141, 160, 161, 167, 168 ЦПК України, ст..ст. 180-184, 191 СК України, -
Суддя: Н.Г.Скользнєва
Відповідно до ч. 3 ст. 167 ЦПК України, судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому розділом ІІ (Наказне провадження) ЦПК України.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Згідно з ч.ч. 1, 8 статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.
Відповідно до статті 172 ЦПК України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Судовий наказ в частині стягнення коштів може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання судовим наказом законної сили.
Судовий наказ в частині стягнення судового збору може бути пред`явлений до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання судовим наказом законної сили.
Судовий наказ набрав законної сили: «_____»____________20_____року.
Строк пред`явлення судового наказу: «_____»____________20_____року.
Судовий наказ видано: «_____»____________20_____року.
Суддя: Н.Г. Скользнєва