П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2019 року м. Київ

Справа №369/2098/17-ц

Резолютивна частина постанови оголошена 22 травня 2019 року

Повний текст постанови складено 23 травня 2019 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

учасники справи позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Профі Трейдинг»

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2018 року, ухвалене суддею Пінкевич Н.С., повний текст виготовлено 27 листопада 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Профі Трейдинг» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Справа №369/2098/17-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-824/3628/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Пінкевич Н.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 06 серпня 2014 року ТОВ «Профі Трейдинг» підписано заяву про відкриття поточного рахунку та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет, які разом складають Договір банківського обслуговування №б/н від 06 серпня 2014 року.

За умовами договору товариству було встановлено кредитний ліміт в розмірі 120 000 гривень й воно зобов`язалося його повернути та сплачувати відсотки за користування грошовими коштами.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором, станом на 10 січня 2017 року утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 120 000 гривень, заборгованість по відсоткам в розмірі 117 853 гривні 40 копійок, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 120 262 гривні 72 копійки, заборгованість по комісії за користування кредитом - 20 520 гривень.

Позивач вважав за можливе захистити свої права шляхом стягнення з відповідача частини боргу, а саме 120000 грн.

Також звертав увагу на те, що у якості забезпечення виконання умов договору між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки, за яким боржник та поручитель несуть солідарну відповідальність перед кредитором, якому надано право при зверненні до суду обирати спосіб захисту.

Ураховуючи наведене просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по тілу кредиту в розмірі 120 000 гривень.

Рішенням Києво-Святошинського суду Київської області від 27 листопада 2018 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Зазначає, що суд, при ухвалюючи оскаржуване рішення посилався на додаткову угоду від 10 квітня 2015 року до договору поруки № РОR.036 від 24.11.2014 року, укладену між банком та ОСОБА_1 , чим спір по суті не вирішив, а обґрунтував своє рішення на припущеннях, що є порушенням законодавства.

ОСОБА_2 , підписуючи додаткову угоду від 10.04.2015 року від імені ПриватБанку діяв на підставі довіреності №797-К-Н від 25.02.2015 року, проте суд не перевірив, чи має ОСОБА_2 повноваження на укладення такого виду угод та чи була чинною довіреність на момент підписання Додаткової угоди.

Також, судом першої інстанції не була врахована позиція ВСУ в постанові від 29.03.2017 року, згідно якої банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання пред`явити вимоги до поручителя. Уразі, якщо пред`явлення банком вимог до поручителя відбулося більше ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання порука припинялася б в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Якщо керуватися п.1 Додаткової угоди від 10.04.2015 року, то порука ОСОБА_1 припинилася 10.04.2015 року, а тому банк має право на стягнення з поручителя заборгованості по щомісячним платежам за період з 24.11.2014 року (дата укладення договору поруки) по 10.04.2015 року (припинення поруки).

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 06 серпня 2014 року ТОВ «Профі Трейдинг» підписано заяву про відкриття поточного рахунку та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет, які разом складають Договір банківського обслуговування №б/н від 06 серпня 2014 року.

Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У силу статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Сторонами не заперечується факт виконання ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язань за договором шляхом відкриття поточного рахунку зі встановленням кредитного ліміту в розмірі 120 000 гривень.

ТОВ «Профі Трейдинг» зобов`язання за вказаним Договором належним чином не виконало, у зв`язку з чим, станом на 10 січня 2017 року утворилася заборгованість - 378636,12 грн., яка складається з наступного: - 120000,00 грн. - заборгованість за кредитом; - 117853,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 120262,72 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; - 20520,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом.

Також, як убачається з матеріалів справи, з метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Профі Трейдинг»за кредитним договором, 24.11.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № РОR036 за умовами якого боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Звертаючись в суд з даним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що ним обрано спосіб захисту порушених прав шляхом стягнення частини заборгованості, а саме заборгованості по тілу кредиту в сумі 120000 грн. з поручителя ОСОБА_1

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Встановлено, що ОСОБА_1 був директором на ТОВ «Профі Трейдинг» з 05 травня 2011 року, з 03 квітня 2015 року керівником ТОВ «Профі Трейдинг» є Сафіна Р.Р.

10 квітня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», в особі керуючого відділенням «Відрадне» філії «Київсіті» ПАТ КБ «ПриватБанк» Клименка Петра Юрійовича, діючого на підставі довіреності №797-К-Н від 25.02.2015 року, та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору поруки №РОR036 від 24.11.2014 року. (а.с.56)

Згідно п.1. якої сторони домовилися викласти п.4.1. договору в наступній редакції: «4.1. Сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється 10.04.2015 року. У випадку виконання боржником та/або поручителем всіх зобов`язань за «Угодою1 і/або Угодою2» цей договір припиняє свою дію».

Таким чином, у Додатковій угоді до договору поруки сторони погодили, що порука ОСОБА_1 . припиняється 10.04.2015 року.

У апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що суд не перевірив, чи має ОСОБА_2 повноваження на укладення такого виду угод та чи була чинною довіреність на момент підписання Додаткової угоди.

Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до частин 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

Таким чином збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду й саме сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем не було подано до суду довіреності №797-К-Н від 25.02.2015 року виданої на ім`я ОСОБА_2 з якої можна було встановити повноваження останнього та строк дії довіреності.

У той час, як з додаткової угоди від 10 квітня 2015 року вбачається, що при її укладенні від імені ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі довіреності №797-К-Н від 25.02.2015 року діяв керуючий відділенням «Відрадне» філії «Київсіті» ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 .

На підтвердження своїх вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» надав суду лист супервайзер з розробки технологій обробки вхідної кореспонденції від клієнтів ГО від 19 квітня 2016 року на звернення ОСОБА_1 зі змісту якого слідує, що «Факти, викладені у заяві не знайшли свого підтвердження. Службою Безпеки ПАТ КБ «ПриватБанк» було проведено службове розслідування, по закінченню якого факт не оформлення Вами договору поруки №РОR036 від 24.11.2014 року вважається непідтвердженим».

Судом вірно зауважено, що даний лист не може підтверджувати доводи банку щодо не укладення додаткової угоди до договору поруки, оскільки сторони не заперечують укладення самого договору поруки, а позивач заперечує саме укладення додаткової угоди, а згідно даного листа проводилась перевірка факту не оформлення ОСОБА_1 договору поруки №РОК.1 36 від 24.11.2014 року

Судом першої інстанції також підставно не взято до уваги заключення службового розслідування, яке не завірене належним чином та зводиться до того, що зі слів ОСОБА_2 останній не підписував додаткову угоду, а печатка схожа на ту, що була в нього, при цьому через зайнятість ОСОБА_2 не міг особисто спілкуватись з представниками банку.

Крім того, за клопотанням представника позивача ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 грудня 2017 року призначено почеркознавчу експертизу для вирішення питання чи належить підпис на додатковій угоді саме ОСОБА_2

26 липня 2018 року до суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку через не надання експерту оригіналу досліджуваного документа та вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків підпису ОСОБА_2

Клопотань про повторну експертизу позивачем не заявлялось, про причини не надання експерту витребовуваних документів та про причини неможливості надання їх суду не повідомлено.

Інші докази на підтвердження факту не підписання додаткової угоди в матеріалах справи відсутні. Не надано доказів на спростування обставин укладення додаткового договору та підписання його уповноваженою особою.

Отже, позивачем не спростовано факт не укладення додаткової угоди до договору поруки від 10.04.2015 року, згідно п.1. якої сторони домовилися викласти п.4.1. договору в наступній редакції: «4.1. Сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється 10.04.2015 року».

Таким чином, порука ОСОБА_1 припинилася 10.04.2015 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що банк має право на стягнення з поручителя заборгованості по щомісячним платежам за період з 24.11.2014 року (дата укладення договору поруки) по 10.04.2015 року (припинення поруки) є необґрунтованими, оскільки як вбачається з розрахунку заборгованості, позичальник ТОВ «Профі Трейдинг» почав користуватися кредитним лімітом 30.04.2015 року та заборгованість виникла з 02.05.2015 року, тобто після припинення поруки ОСОБА_1 В період з 24.11.2014 року по 10.04.2015 року заборгованість за кредитним договором була відсутня, так як в цей час кредитним лімітом позичальник ще не користувався.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення коштів з поручителя ОСОБА_1 , порука якого припинена 10.04.2015 року, й доказів на спростування зазначеного позивачем надано не було, а також з урахуванням того, що заборгованість в період дії поруки - відсутня.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд повно та всебічно з`ясував обставини справи, дав їм належну оцінку.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А.М. Стрижеус

Судді Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна