Номер провадження: 22-ц/813/2742/19
Номер справи місцевого суду: 504/4432/15-ц
Головуючий у першій інстанції Вінська Н.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_3

відповідач - ОСОБА_2 , Комінтернівська районна державна адміністрація Одеської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комінтернівський районний суду Одеської областівід 22 серпня 2017 року, ухваленого у складі судді Вінської Н.В.

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на те, що з 2008 року він є членом садового товариства, та в його користуванні знаходиться земельна ділянка АДРЕСА_1 .

Земельна ділянка, якою користується позивач частково співпадає з земельною ділянкою площею 0,12 га, що передана у власність ОСОБА_2 , тому позивач не може приватизувати свою земельну ділянку.

Оскільки розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, постановою Одеського окружного адміністративного суду визнано протиправними та скасовані, проте державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 не скасований, а тому позивач вимушений звернутися до суду.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської областівід 22 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені, визнаний недійсним державний акт серії НОМЕР_2 , виданий 09.07.2012 року на підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області 422/А-2012 від 29.03.2012 р. на ім`я ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 , на земельну ділянку площею 0,1200 га для ведення садівництва, яка розташована на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту) з кадастровим номером НОМЕР_4 , що зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №05321.

Також судом в резолютивній частині рішення зазначено, що рішення Комінтернівського районного суду Одеської областівід 22 серпня 2017 року є підставою для скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 , на земельну ділянку площею 0,1200 га для ведення садівництва, яка розташована на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту) з кадастровим номером НОМЕР_4 , що зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №05321.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою (а.с. 140-141, 164-165), в якій просить рішення суду скасувати, його державний акт визнати дійсним, доручити внести зміни в державний акт, виключивши з нього частково співпадаємо земельну ділянку позивача.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що суд не прийняв до уваги, що він отримав земельну ділянку, як ветеран війни, а також, що він згоден на отримання земельної ділянки меншою площею.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019 року, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Комлева О.С. - головуючий суддя, судді - Журавльов О.Г., Кравець Ю.І.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 була прийнята до провадження та призначена до розгляду на 15 травня 2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 , суд першої інстанції зробив висновок про те, що державний акт НОМЕР_2 від 09.07.2012 року, виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1200 га для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту), на підставі неправомірного рішення про передачу земельної ділянки у власність, що визнано судом недійсним, у зв`язку із чим, позовні вимоги в частині визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку підлягають задоволенню.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України є, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами регламентовано статтею 118 ЗК України.

Відповідно до положень частини ч.ч. 6-9 ст. 118 ЗК України (в редакція, яка була чинна на момент прийняття рішення) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Статтею 50 Закону України «Про землеустрій» (чинною на час прийняття оскаржуваного рішення) встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок складається у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Порядок складення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищеназваної норми Закону України «Про землеустрій» постановою Кабінету Міністрів України № 677 від 26.05.2004 (чинною на момент прийняття оскаржуваного рішення) затверджено «Порядок розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (далі Порядок).

Згідно п. 2 вказаного Порядку, проект відведення земельної ділянки розробляться у разі: зміни цільового призначення земельної ділянки відповідно до закону; надання, передачі земельної ділянки, вилучення (викупу), відчуження земельної ділянки (її частини), межі якої не встановлено в натурі (на місцевості).

Відповідно до п. п. 5-6 Порядку, замовником проекту відведення земельної ділянки можуть бути сільська, селищна, міська рада, районна, Київська або Севастопольська міська держадміністрація, землевласник або землекористувач, інші особи відповідно до закону. Проект відведення земельної ділянки розробляється на основі завдання, затвердженого замовником, що є невід`ємною частиною договору на проведення відповідних робіт.

Таким чином, розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування відповідно до компетенції, прийнятого за клопотанням громадянина. Розроблення проекту землеустрою для надання земельної ділянки у власність, межі якої не встановлено в натурі (на місцевості) є обов`язковим. На підставі погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування приймає рішення про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

У відповідності до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 з 2008 року є членом СТ «Пограничник» та в його користуванні знаходиться земельна ділянка АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з протоколу загальних зборів СТ «Пограничник» від 23.06.2008 року та встановлено постановою Одеського окружного адміністративного суду. (а.с. 24, 7-17).

На підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області № 1802/А-2011 від 18.11.2011 р. «Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області», та розпорядження Комінтернівської РДА від 29.03.2012 р. № 422/А-2012 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянину України ОСОБА_4 та іншим громадян, у тому числі ОСОБА_2 для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради», відповідач ОСОБА_2 отримав у власність земельну ділянку площею 0,1200 га для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту) кадастровий номер НОМЕР_4 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 09.07.2012 року.(а.с.18)

З метою реалізації свого права на безоплатну приватизацію земельної ділянки ОСОБА_3 виготовив технічний звіт з кадастрової зйомки на виділену йому в користування земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,06 га, та звернувся до Управління Держземагентства у Комінтернівському районі Одеської області із заявою про надання відомостей з документації із землеустрою, що включена до Державного фонду, документації із землеустрою щодо бажаного місця розташування земельної ділянки, яка передбачалася до відведення в АДРЕСА_1, однак в липні 2014 року отримав відповідь Управління Держземагентства у Комінтернівському районі Одеської області від 24.06.2014 року № 3211, відповідно до якої згідно обмінного файлу координати даної земельної ділянки співпадають з координатами земельної ділянки, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , розробник ТОВ «ДП Інагро», дозвіл на розробку Проекту землеустрою видано на підставі розпорядження Комінтернівської РДА від 29.03.2012 р. № 422/А-2012, земельну ділянку передано у власність ОСОБА_2 ( а.с.23).

Згідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, треті особи - ОСОБА_2 ., Садівниче товариство «Пограничник», про визнання протиправними та скасування розпоряджень, визнано протиправними та скасовано розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області № 1802/А-2011 від 18.11.2011 р. «Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області» та № 422/А-2012 від 29.03.2012 р. «Про затвердження проекту землеустрою про відведення земельних ділянок у власність гр. ОСОБА_4 та іншим для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передачі безоплатно у власність громадянину України ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1200 га для ведення садівництва із земель запасу сільськогосподарського призначення на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту). Постанова набрала законної сили 16.11.2015 р.(а.с.7-17)

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2016 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2015 року (а.с. 90).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 грудня 2016 року ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2016 року залишена без мін (а.с. 124-126).

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України є, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Судом першої інстанції зроблений висновок про те, що оскільки постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2015 року визнано протиправними та скасовані розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, самостійний позов про визнання незаконним та скасування рішень органів місцевого самоврядування або органів виконавчої влади про передачу земельних ділянок дійсно не виконує функції захисту прав особи, оскільки не впливає на права та обов`язки сторін таких відносин, у зв`язку із з тим, що дія таких ненормативних актів вичерпується фактом їх виконання, що однак не виключає можливості оскарження зазначених актів у поєднанні із вимогами про визнання недійсним правовстановлюючих документів, виданих на підставі цих оскаржуваних актів.

Аналогічний правовий висновок зазначений у постанові Верховного суду України ВСУ від 11.11.2014 у справі №21-405а14.

З урахуванням вищенаведеного апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він просить внести зміни до державного акту, зазначивши площу менш, з урахуванням той площі яка накладена земельною ділянкою позивача, колегія суддів вважає безпідставними, тому, що таки вимоги не були заявлені у суді першої інстанції, а суд апеляційної інстанції переглядає рішення в межах саме позовних вимог заявлених у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновкам суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівський районний суду Одеської областівід 22 серпня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 16 травня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

__________________________________________Ю.І. Кравець