Справа №200/9227/17-ц
Провадження №2/200/693/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 січня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого, судді - Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі - Кузьминій С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, які є правонаступниками ОСОБА_3, до компанії «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД», ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив визнати недійсними договір про відступлення права за Іпотечним договором 20.840.06.21.1 від 25.09.2006р., укладений 31.10.2013р. між компанією ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД та ОСОБА_5, та договір № 31/10-2013 відступлення права вимоги (цессії) від 31.10.2013р., укладений між компанією «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» та ОСОБА_5.

В обґрунтування заявлених вимог, з урахуванням уточненої позовної заяви, зазначив, що компанія «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» всупереч вимог законодавства відступила громадянину ОСОБА_6 Федерації ОСОБА_5 право вимоги за кредитним договором № 20.840.06.21 від 25.09.2006р. та іпотечним договором № 20.840.06.21.1 від 25.09.2006р., шляхом укладання відповідних договорів про відступлення права. Позивач зазначає, що 20.10.2012р. помер боржник ОСОБА_7, який був стороною кредитного та іпотечного договорів. Після смерті ОСОБА_7 як боржника, його зобовязання за кредитним та іпотечним договорами припинились. Спадкоємці за законом від прийняття спадщини відмовились, що підтверджується рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2016р. по справі № 200/15297/13-ц. Зазначеним рішенням суду визнано відумерлою спадщину ОСОБА_7, до складу якої входить: транспортний засіб «MERCEDES-BENZ 110DKA»; причіп «ПА», 2002 року випуску; причіп «ПАЗС 86331», 1988 року випуску, та передано зазначене майно територіальній громаді м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради. Іншого майна до спадкової маси не було включено.

31.10.2013р. між відповідачами було укладено оскаржувані договори в частині відступлення прав вимоги на квартири № 166, 167, що розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, буд. 2. Однак, додаткових угод стосовно зміни опису предмета іпотеки не укладалось, оскільки у іпотечному договорі предметом іпотеки були майнові права на незавершене будівництвом приміщення.

Також позивач посилається на правові висновки, викладені Верховним Судом України у Постанові від 25.05.2016р. по справі № 3-477г16, згідно яких для задоволення вимог, які походять з кредитних правовідносин (договорів банківських послуг), сторона кредитора має мати відповідні ліцензії на надання таких банківських послуг. У разі відсутності такої дозвільної документації відсутні підстави вважати заявлені позовні вимоги обґрунтованими.

Враховуючи, що відповідачі не мають ліцензії на надання банківських послуг, то оскаржувані договори було укладено з порушенням вимог законодавства, що відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним.

Під час розгляду справи судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було подано заяви про здійснення процесуального правонаступництва позивача у звязку з тим, що на даний час вони є власниками квартир, що належали ОСОБА_3 на момент звернення до суду з позовом. На підтвердження даних обставин заявниками надано витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Дані заяви ОСОБА_1В, та ОСОБА_2 були задоволені судом, здійснено процесуальне правонаступництво позивача відповідно до ст. 55 ЦПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 211, ч. ч. 1, 4 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

У звязку із неявкою учасників справи в судове засідання на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При з`ясуванні фактичних обставин справи за наявними у матеріалах справи доказами судом встановлено, 25.09.2006р. між ЗАТ «Агробанк», правонаступником якого є ПАТ «Банк Восток», та ОСОБА_7 укладений кредитний договір № 20.840.06.21. З метою забезпечення виконання основного зобовязання сторони уклали іпотечний договір № 20.840.06.21.1 від 25.09.2006р., предметом якого є майнові права на незавершене будівництвом приміщення.

12.12.2011р. між ПАТ «Банк Восток» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги за цим іпотечним договором. Предмет іпотеки за іпотечним договором (майнові права на незавершене будівництвом приміщення) вперше був зареєстрований у Державному реєстрі іпотек.

01.10.2012р. між ТОВ «Кредекс Фінанс» та компанією «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» укладено договір № 1/01-10 відступлення прав вимоги, за яким компанія «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» отримала права кредитора та іпотекодержателя. У звязку з укладенням вказаного договору між сторонами також було укладено Договір про відступлення права за іпотечним договором від 05.10.2012р..

31.10.2013р. між компанією «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» та фізичною особою, громадянином ОСОБА_6 Федерації, ОСОБА_5 укладено договір про відступлення прав вимоги та договір про відступлення прав за іпотечним договором в частині прав вимоги на квартир №№ 166, 167, які знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, буд. 2.

20.10.2012р. ОСОБА_7 помер. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2016р. по справі № 200/15297/13-ц у звязку з тим, що спадкоємці відмовились від прийняття спадщини, спадщину ОСОБА_7 визнано відумерлою. Судом визначено, що до складу спадщини входили: транспортний засіб «MERCEDES-BENZ 110DKA»; причіп «ПА», 2002 року випуску; причіп «ПАЗС 86331», 1988 року випуску, це майно передано територіальній громаді м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради. Таким, чином, будь-якого іншого майна у померлого не було, у тому числі відсутні майнові права на незавершене будівництво чи нерухоме майно.

Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобовязання.

Тобто, після смерті ОСОБА_7 як боржника, його зобовязання за кредитним договором та іпотечним договором припинились, а отже не можливо було відступити ці права третім особам.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Верховний Суд України у Постанові від 25.05.2016р. по справі № 3-477г16 дійшов висновку про те, що для того, щоб задовольнити вимоги, які походять з кредитних правовідносин (договорів банківських послуг), сторона кредитора має мати відповідні ліцензії на надання таких банківських послуг, а у разі відсутності такої дозвільної документації відсутні підстави вважати заявлені вимоги обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», у разі якщо відповідно до Закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином, договори про відступлення права вимоги за кредитним договором на користь нового кредитора, який не має відповідної ліцензії, не відповідають вимогам чинного законодавства.

Даний правовий висновок узгоджується з практикою Верховного Суду. Так, У Постанові від 16.10.2018 року по справі № 923/151/17 Верховний Суд зауважив, що для фізична особа, яка уклала договір про відступлення права вимоги за кредитним договором з банком, не є належним правонаступником кредитодавця. В межах даної справи Верховним Судом було досліджено договір про відступлення права за кредитним договором, в результаті укладення якого відбулася заміна кредитодавця-банку, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, який не є юридичною особою та фінансовою установою, а тому не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

Такої позиції також дотримується ОСОБА_8 Верховного Суду в постанові від 11.09.2018р. у справі №909/968/16.

Відповідно до частини 1 і 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За приписами ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання недійсним правочину, різновидом якого є договір (ч. 2 ст. 202 ЦК України).

Таким чином, оскільки при розгляді справи встановлено, що спірні договори не відповідають вимогам ст. ст. 512, 514 ЦК України, то за висновком суду ці договори на підставі ч. 1 ст. 203, ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України можуть бути визнані недійсними за позовом сторони договору або іншої заінтересованої особи.

За твердженням позивачів укладення спірних договорів відступлення права безпосередньо порушує їх права, оскільки надає новому кредитору ОСОБА_5 правову підставу для предявлення вимоги про звернення стягнення на свою користь належних позивачам на праві власності квартир №№166, 167, що знаходиться в місті Дніпропетровську (Дніпрі) в будинку 2 по вул. Глинки.

За таких обставин суд погоджується з тим, що укладення відповідачами всупереч вимог закону спірних договорів призводить до позбавлення позивачів права власності на належні їм квартири, чим були порушені їх права та інтереси.

У звязку з цим суд приходить до висновку, що позивачі у розумінні ч. 3 ст. 215 ЦК України є заінтересованими особами та мають право в судовому порядку заперечувати дійсність спірних договорів відступлення права.

З огляду на усе викладене, суд приходить до висновку, що заявлений позивачами позов слід задовольнити в повному обсязі та на підставі ч. 1 ст. 203, ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України визнати недійсними спірні договори.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами понесених позивачем судових витрат по справі, суд на підставі ст. 141 ЦПК України, вважає за потрібне стягнути на користь кожного з позивачів з кожного із відповідачів по 320 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 13, 19, 23, 30, 81, 82, 141, 263, 264, 280, 282, 284, 289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, які є правонаступниками ОСОБА_3, до компанії «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД», ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними, - задовольнити.

Визнати недійсним договір про відступлення права за Іпотечним договором 20.840.06.21.1 від 25.09.2006р., укладений 31.10.2013р. між компанією ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрований в реєстрі за № 1585.

Визнати недійсним договір № 31/10-2013 відступлення права вимоги (цессії) від 31.10.2013р., укладений між компанією ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрований в реєстрі за 1584.

Стягнути з компанії «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» (юридична особа за законодавством Республіки Кіпр, реєстраційний номер 264666, юридична особа: Посейдонос, 1, ЛЕДРА БІЗНЕС ЦЕНТР, Егкомі, 4206, Нікосія, Кіпр) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 320 грн. 00 коп.

Стягнути з компанії «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» (юридична особа за законодавством Республіки Кіпр, реєстраційний номер 264666, юридична особа: Посейдонос, 1, ЛЕДРА БІЗНЕС ЦЕНТР, Егкомі, 4206, Нікосія, Кіпр) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) судові витрати у розмірі 320 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 (адреса: ОСОБА_6 Федерація, м. Тамбов,

АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) судові витрати у розмірі 320 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 (адреса: ОСОБА_6 Федерація, м. Тамбов,

АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 320 грн. 00 коп.

Позивачем рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного тексту рішення суду.

Суддя Т.Ю. Єлісєєва