ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» травня 2019 року

м. Харків

справа № 641/4547/18-ц

провадження № 22ц/818/2102/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.,

за участю секретаря - Ігнатової Т.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_2 ,

відповідач - Департамент житлового господарства Харківської міської ради

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту житлового господарства Харківської міської ради на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 січня 2019 року в складі судді Хайкіна В.М.

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Департаменту житлового господарства Харківської міської ради про надання впорядкованого житла, який в подальшому уточнила.

Позовна заява мотивована тим, що її батько - ОСОБА_3 у 1952 році отримав двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . В будинку знаходилося чотири квартири. Будинок був непридатний для проживання.

Вказала, що 18 травня 1999 року в будинку сталася пожежа. На той час батьки вже померли та в квартирі була зареєстрована лише вона, однак, за місцем реєстрації не проживала.

Зазначила, що згодом нею було з`ясовано, що її незаконно знято з реєстрації за вищевказаної адресою, через що їй довелося через суд встановлювати, що на момент пожежі вона була зареєстрована за вказаною адресою.

Також зазначила, що її сусідці ОСОБА_4 , яка проживала в квартирі № 4 в цьому будинку, надано виконавчим комітетом Харківської міської ради квартиру

АДРЕСА_3 , що вона намагалася оформити земельну ділянку на місці розташування її колишнього житла, однак, її документи були загублені, а вказана земельна ділянка вже була зайнята Акціонерним товариством «Жилстрой» - 2.

Зазначила, що тимчасово перебуває в однокімнатній квартирі свого сина, житлова площа якої складає 17,50 кв. м., при тому, що норма житлової площі - 13,65 кв. м. на одну особу.

Просила відновити порушене право щодо ненадання житла, зобов`язати Департамент житлового господарства Харківської міської ради надати їй житло у вигляді особистої упорядкованої житлової квартири не як поліпшення житлових умов, а як внаслідок пожежі її житла по АДРЕСА_1 , про що йдеться в рішенні Комінтернівського районного суду від 18 квітня 2007 року за № 20-76, як це передбачено частиною 2 статті 111 ЖК України.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 січня 2019 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково; зобов`язано виконавчий комітет Харківської міської ради розглянути на найближчому засіданні питання надання позивачу ОСОБА_2 на склад її сім`ї благоустроєного жилого приміщення в м. Харкові у межах норми житлової площі, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам та прийняти відповідне рішення; у задоволенні іншої частини вимог - відмовлено; стягнуто з Департаменту житлового господарства Харківської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, Департамент житлового господарства Харківської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що позивач не надала належних, допустимих та достатніх письмових доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог, які можуть бути прийняті судом на підтвердження факту непроживання осіб за місцем мешкання протягом певного часу; що питання, пов`язанні з обліком та розподілом ізольованих житлових приміщень, у тому числі, з частковими комунальними зручностями, вирішуються Харківською міською радою та її виконавчим комітетом відповідно до діючого законодавства; що розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності, не входить до компетенції сільських, селищних, міських рад; що чинним законодавством не передбачено надання житла для постійного мешкання громадянам, житло яких потерпіло від пожежі, оскільки житло надається тимчасово із маневреного фонду; що тимчасове житло ОСОБА_2 не надавалося з тих причин, що за адресою, де сталася пожежа, вона не була зареєстрована, та з причин наявності у неї іншого житла, де вона зареєстрована з 28 листопада 1988 року та мешкає і зараз за адресою: АДРЕСА_4 ; що станом на 25 серпня 2018 року в виконавчому комітеті Харківської міської ради за списком осіб, маючих право на позачергове отримання житла з урахуванням пільг інваліда війни перебуває 76 родин, черга сім`ї ОСОБА_2 у складі двох осіб серед інвалідів війни (1,2 та 3 групи разом) - № 48, серед інвалідів війни 2 групи - № 29; перша родина інваліда війни перебуває в черзі на житло з 04 серпня 1992 року та житловою площею на даний час не забезпечена, оскільки в останні роки з державного бюджету України кошти на придбання та надання житлової площі для інвалідів війни не виділялися.

02 травня 2019 року від ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона вважала рішення суду законним, а апеляційну скаргу - необгрунтованою. При цьому посилалася на те, що вона звернулася до Департаменту житлового господарства Харківської міської ради з позовом про надання їй особистого впорядкованого житла, а не як поліпшення житлових умов, тому доводи апелянта є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Департаменту житлового господарства Харківської міської ради необхідно задовольнити, рішення суду - скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_2 довела, що її житлові права порушені внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, тому вона має право отримати благоустроєне житлове приміщення.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо, виходячи з наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом положень статті 15 ЦК України право особи на захист свого цивільного права виникає у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням указаних норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом ІІ групи Великої Вітчизняної війни, учасником бойових дій Великої Вітчизняної війни та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Матеріали справи свідчать про те, що 18 травня 1999 року в будинку АДРЕСА_1 сталася пожежа. З заявою ОСОБА_2 з 21 травня 1999 року проводиться перевірка за фактом пожежі.

На теперішній час ця земельна ділянка, на якій побудовано будинок № 3,1-Б , належить Акціонерному товариству «Житлобуд-2». Земельну ділянку придбано товариством у ОСОБА_6 .

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2007 року встановлено юридичний факт проживання ОСОБА_2 на час пожежі в квартирі АДРЕСА_1 з 1952 року по 18 травня 1999 року на підставі пояснень свідка.

Проте, з копії паспорта ОСОБА_2 , яка міститься в матеріалах справи вбачається, що з 1988 року вона зареєстрована по АДРЕСА_4 .

Відомості щодо зняття з реєстрації за вказаною адресою та перереєстрації у матеріалах справи відсутні.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 факт реєстрації по АДРЕСА_4 на час пожежі не спростувала.

З листа виконавчого комітету Харківської міської ради вбачається, що ОСОБА_2 разом з сином проживають по АДРЕСА_4 у однокімнатній ізольованій квартирі, житлова площа якої становить 18, 0 кв. м., загальною площею 37,3 кв. м.; квартира обладнана всіма зручностями; приватизована в 1993 році на двох осіб - ОСОБА_2 та її сина.

Син ОСОБА_2 - ОСОБА_8 зареєстрований по АДРЕСА_4 з 09 серпня 1991 року по 21 травня 1997 року та з 27 січня 2010 року по теперішній час; з 1997 року по 2010 рік він був зареєстрований в м. Люботині Харківської області.

З 16 березня 2010 року ОСОБА_2 з сином перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Статтею 25 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року встановлено, що кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та необхідне соціальне обслуговування, який є необхідним для підтримки здоров`я та благополуччя його самого та його сім`ї.

Право на достатній життєвий рівень, що включає достатню їжу, одяг та житло, закріплене також у статті 11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права, прийнятого Генеральною асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року.

Стаття 31 Європейської соціальної хартії від 3 травня 1996 року розглядає гарантії реалізації права на житло як вживання державами - учасницями заходів, спрямованих на вживати заходів, спрямованих на: 1) сприяння доступові до житла належного рівня; 2) запобігання бездомності та її скорочення з метою її поступової ліквідації; 3) встановлення на житло цін, доступних для малозабезпечених осіб.

Відповідно до частин першої, другої статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Громадянам України, які відповідно до закону потребують соціального захисту, соціальне житло надається безоплатно.

Забезпечення житла інвалідів війни здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Станом на 01 червня 2017 року у виконавчому комітеті Харківської міської ради у списку осіб, які мають право на позачергове отримання житла, перебуває 1770 сімей. Черга сім`ї ОСОБА_2 - №1143.

В списку поза черговиків з урахуванням пільги інваліда війни перебуває 86 сімей, з яких інвалідів 2 групи - 50 сімей. Черга ОСОБА_2 серед інвалідів війни 2 групи - № 33 (а. с.24-25).

Посилання ОСОБА_2 на те, що внаслідок пожежі вона має право відповідно до статті 111 ЖК України на позачергове отримання нового впорядкованого житла є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 111 Житлового кодексу передбачено, що у випадку, якщо будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, у зв`язку з непридатністю для проживання підлягає знесенню або будинок (жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий, інше благоустроєне жиле приміщення надається виселюваним державною, кооперативною або іншою громадською організацією, якій належить будинок, що підлягає знесенню, або якій призначається підлягаючий переобладнанню будинок (жиле приміщення), а в разі відсутності цієї організації чи неможливості надання нею жилого приміщення - виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів.

Тобто, зазначена норма визначає конкретні підстави, за яких може надаватися інше житлове приміщення. Проте, така обставина, як пожежа, в ній відсутня.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів того, що будинок, у якому знаходилася квартира № 1 , в якій проживали батьки ОСОБА_2 , підлягав знесенню у зв`язку із непридатністю для проживання або того, що будинок (жиле приміщення) підлягав переобладнанню в нежилий.

Не містять матеріали справи і доказів того, що ця пожежа відноситься до категорій надзвичайних обставин або надзвичайних ситуацій. Не надано також результатів перевірки СУ Управління міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, на підставі яких можна було б встановити причину пожежі, її масштаб, розмір завданих збитків тощо.

Доводи ОСОБА_2 щодо того, що її сусідка ОСОБА_4 , яка мешкала в квартирі № 4 в цьому будинку отримала житло, тому її позов підлягає задоволенню є безпідставними, оскільки надання житла ОСОБА_4 не є предметом розгляду.

Посилання ОСОБА_2 на те, що під час пожежі вона була зареєстрована в цьому будинку спростовуються її реєстрацією з 1988 року по АДРЕСА_4 , тобто за іншою адресою.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 цього не спростувала.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2007 року, на яке посилається ОСОБА_2 , не має преюдиціального значення для вирішення цього спору, оскільки її реєстрація на час пожежі за іншою адресою це спростовує. Крім того, ОСОБА_2 в своїй позовній заяві зазначила, що в цьому будинку вона не проживала, а проживала за адресою реєстрації.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 на час пожежі була забезпечена житлом, належним їй на праві приватної власності, вона не відносилася до категорії осіб, яким належало надання тимчасового житла із маневреного фонду.

Аналізуючи наведені норми права та обставини справи, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не дослідив і не надав належної оцінки поданим позивачем доказам, не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог і того, яка саме правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що має суттєве значення для правильного вирішення спору і дійшов помилкового висновку щодо часткового задоволення позову ОСОБА_2

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Оскільки ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи, питання щодо перерозподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.4 ч.1 ст.374, ст. ст. 376, 381- 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Департаменту житлового господарства Харківської міської ради - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 січня 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Бурлака

Судді І.О.Бровченко

А.І. Колтунова

Повний текст постанови складено 17 травня 2019 року.