ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/355/18 Номер провадження 22-ц/814/1457/19Головуючий у 1-й інстанції Косик С. М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 13 лютого 2019 року, ухвалене суддею Косик С.М., повний текст рішення складено 25.02.2019 року, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначило, що з метою отримання банківських послуг від ПАТ КБ «Приватбанк» відповідачка підписала заяву без номера від 05.09.2007 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 14600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Оскільки відповідачка не виконує належним чином узяті на себе зобов`язання за договором, за нею утворилася заборгованість, яка станом на 17.12.2017 року становить 32974,62 грн. та складається з: тіла кредиту у сумі 17438,63 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом у сумі 4371,47 грн.; пені у сумі 9118,11 грн., а також штрафів відповідно до п. 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у сумі 500 грн. (фіксована частина) та 1546,41 грн. - процентна складова, яку просили стягнути з неї на користь банку та судовий збір.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 13 лютого 2019 рокуу задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач Акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк», оскарживши його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на необґрунтованість та незаконність рішення суду першої інстанції внаслідок неповного з`ясування обставин справи, порушення та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, прохає скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити їх позов у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що згідно Умов та правил надання банківських послуг, до яких відповідачка приєдналася, підписавши анкету-заяву, власник картки зобов`язаний вживати передбачені договором заходи щодо зберігання картки, нанесених на неї даних та несе відповідальність за здійснення операцій в мережі Інтернет, несанкціоноване отримання грошових коштів з карткового рахунку третіми особами, а також за всі операції, що супроводжуються та не супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування карти (рахунку) на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг та постановки картки в СТОП-ЛИСТ Платіжною системою, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором в разі виявлення втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Вважають, що оскільки відповідачкою не вжито заходи щодо запобігання втрати чи розкрадання картки, особистої інформації, ПІНу, тому вона особисто несе відповідальність за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа, динамічного пароля, що надійшов на телефон клієнта або нанесеними на карті даними. Переказ коштів, що відбувся в даному випадку, неможливий без знання особистої інформації клієнта (номеру картки, ПІНу, CVV коду , статистичного та динамічного паролів тощо).

За вказаних обставин вважають, що відповідачка зобов`язана повернути банку кредитні кошти та не позбавлена права на звернення в рамках кримінального провадження з цивільним позовом до винних осіб про відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Розгляд справи проводиться апеляційним судом в порядку письмового провадження без проведення судового засідання без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 05.09.2007 року між сторонами по справі укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачці кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту № 387934, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,8 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Розмір комісії за кредитне обслуговування складає 1% від суми заборгованості. Порядок погашення заборгованості визначено щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості, як шляхом внесення коштів на карту клієнта, так і списанням банком коштів з дебетної карти № НОМЕР_6.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які надані в письмовому вигляді для ознайомлення, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 9,57).

Розмір кредитного ліміту становить 1100 грн., що визнавалося відповідачкою.

Згідно Тарифів банку, банку щомісячний платіж становить 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості та вноситься до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с.10).

Крім цього, позичальник сплачує комісію: за зняття готівки в банкоматах і пунктах видачі готівки Приватбанк 3% від суми операції; в банкоматах інших банків України 3%+5 грн., в зарубіжних банкоматах 3%+15 грн.; за моніторинг неактивної карти у розмірі залишку коштів на картрахунку, але не більше 10 гривень на місяць; процентна ставка в місяць на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 2,85%; за несвоєчасне погашення заборгованості при виникненні прострочки на суму більше 50 грн. 1% від загальної суми заборгованості, але не менше 10 гривень на місяць, за отримання балансу на чек в банкоматах ПриватБанка 0,10 грн.

Пунктом 1.1.5.20 Умов передбачено, що при порушенні строків платежу по будь-якому грошовому зобов`язанню більш ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити штраф у відповідності до встановлених тарифів з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій (а.с.16).

Згідно п. 1.1.5.21 Умов якщо в інших розділах не визначено іншого, при непогашенні кредиту в строк, установлений графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди заборгованість в частині своєчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої проводиться у відповідності з розміром, установленим в заяві на приєднання до діючого Договору для відсотків з дня виникнення простроченої заборгованості. У випадку непогашення вказаного простроченого зобов`язання на протязі 30 календарних днів всі сплачені після вказаної дати платежі є пенею, крім платежів направлених з врахуванням установленої Договором черговості на погашення тіла кредиту. В період нарахування пені на всю суму заборгованості по кредитному договору відсотки не нараховуються. (а.с.16).

Згідно п. 2.1.1.5.5. договору, позичальник зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. Слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 договору, а в разі невиконання зобов`язань за договором у відповідності до п. 2.1.1.5.6 на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 2.1.1.3.3. Договору відповідач доручив банку списання з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку (в тому числі з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі мінімального обов`язкового платежу. списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку.

На підставі п. 2.1.1.12.1 договору, сплату процентів за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання).

Якщо на дату нарахування процентів клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів.

Згідно з п. 2.1.1.12.2 договору, в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 договору.

У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1 договору клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених у Тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1 договору на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, визначений Тарифами, який складає 250 грн. (фіксована частина) та 5 % від суми позову (п. 2.1.1.7.6 Договору).

Згідно п. 1.1.5.1 сторони несуть відповідальність за належне виконання своїх зобов`язань у відповідності з законодавством України та умовами договору.

За умовами договору (п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов) після отримання від клієнта всіх документів, банк самостійно встановлює кредитний ліміт, який має право в будь-який час змінити, що є безумовною згодою клієнта про прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту (а.с.19).

Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 17.12.2017 року заборгованість за вказаним кредитним договором становить 32974,62 грн., з яких: тіло кредиту складає 17438,63 грн., 4371,47 грн. - заборгованість за відсотками; 9118,11 грн. - нарахована пеня; штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 1546,41 грн. (процентна складова) (а.с.5-8).

Відповідач та її представник у суді першої інстанції визнавали факт укладення даного кредитного договору, отримання кредитної картки та користування кредитними коштами в рамках договірних відносин.

У письмовому відзиві на позовну заяву зазначили, що відповідачка вчасно повертала кошти і не створювала заборгованості.

01.03.2017 р. невідома їй особа шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами у розмірі 4900 грн., про що було внесено відомості до ЄРДР про шахрайські дії, а тому вважає, що дана заборгованість виникла внаслідок злочинних дій (а.с.48,49).

Станом на 01.03.2017 року заборгованості по кредиту за нею не було, у зв`язку з чим підстави для нарахування відсотків та штрафних санкцій відсутні. Крім кредитної картки «Універсальна», ніяких інших кредитних продуктів, зокрема, на умовах «Оплати частинами» вона не отримувала, як і коштів за вказаними договорами, жодних покупок не здійснювала.

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000131, 02.03.2017 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до Карлівського ВП ГУ НП із заявою, в якій зафіксовано, що 01.03.2017 року невідома особа в ході телефонної розмови під приводом працівника « ПриватБанку » шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами, які були перераховані із кредитної картки «ПриватБанк» № НОМЕР_1 в сумі близько 4900,00 грн. (а.с.51-53).

Згідно виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 , з 01.03.2017 року внаслідок здійснення платежів по сервісу «Оплата частинами» за покупку в м. Дніпропетровськ заборгованість відповідача станом на 01.08.2017 року становила 22160,00 грн. та за наданим розрахунком станом на 17.12.2017 року заборгованість за кредитом складає 32974,62 грн. (а.с. 94-98, 55-56, 5-8).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції на підставі встановлених по справі обставин, наданих сторонами доказів та з урахуванням правової позиції Верховного Суду України у постанові від 13 травня 2015 року № 6-71цс15, прийшов до висновку про те, що заборгованість за ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором виникла внаслідок шахрайських дій третіх осіб.

При цьому, суд послався на те, що згідно виписки по рахунку відповідача, до зняття коштів у березні 2017 року вона не мала заборгованості, доказів отримання нею кредитного продукту «Оплата частинами» позивачем не надано, що не заперечувалося позивачем.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду, з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладено лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідачка погодилася виконувати вимоги Умов та регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку.

Як вказувала відповідачка ОСОБА_1 в суді першої інстанції і це вбачається з матеріалів справи, 02.03.2017 р. вона звернулася до Карлівського ВП ГУ НП із заявою про те, що 01.03.2017 року близько 12:00 невідома особа в ході телефонної розмови під приводом працівника «ПриватБанку» шляхом зловживання довірою заволоділа її грошовими коштами, які були перераховані із кредитної картки «ПриватБанк» № НОМЕР_1 в сумі близько 4900,00 грн. За її заявою заведено кримінальне провадження № 0000131 (а.с.51-52).

02.03.2017 року ОСОБА_1 була допитана в якості потерпілої слідчим СВ Карлівського ВП у Полтавській області Штучкою О.О. , про що складено протокол (а.с. 53-55), в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 01.03.2017 року близько 12:00 знаходилась вдома та до неї на мобільний телефон із абонентським номером НОМЕР_2 з номера НОМЕР_3 зателефонував чоловік, який представився працівником ПриватБанку з м. Києва, ОСОБА_6 , та пояснив, що оскільки вона користується карткою та бажає продовжувати нею користуватися, йому необхідно повідомити номер своєї кредитної картки. У неї виникли сумніви щодо цього, проте чоловік сказав, що це необхідна процедура та передав слухавку своєму начальнику, який запевнив її у необхідності послідуючих дій.

Вислухавши його, вона продиктувала номер своєї кредитної картки № НОМЕР_1 , кредитний ліміт якої був 5000 грн., після чого чоловік сказав, що на її телефон прийде смс-повідомлення з 4-значним числом, який теж необхідно повідомити.

Вона пішла до свого сина ОСОБА_7 До неї знову зателефонували з іншого номера НОМЕР_4 , начебто той самий чоловік, з яким поспілкувався син, після розмови в якого також не виникло сумнівів, що це дійсно з банку. Після чого вона продиктувала чоловіку номер з 4-х цифр, який прийшов у вигляді смс-повідомлення з першого номеру НОМЕР_3 .

У подальшому з цього номеру приходило ще декілька смс-повдіомлень з різними комбінаціями цифр, які вона знову повідомляла в телефонному режимі даному чоловіку. Спілкування у телефонному режимі тривало близько 2 годин, в ході якого чоловік повідомляв різну інформацію щодо банківських операцій, місце її проживання, тоді як вона не зазначала такої інформації.. Після чого розмова припинилася. Наступного дня, 02.03.2017 року зранку вона приїхала до м. Карлівка та перевіривши рахунок картки, виявила, що всі кошти у сумі 5000 грн. зникли з балансу рахунку. Після чого вона відразу звернулася до відділення ПриватБанку в м. Карлівка, отримала роздруківку руху коштів, у якій було зафіксовано списання коштів 01.03.2017 року, в ході незрозумілих операцій із зазначенням Дніпропетровської області, а останні й перерахунок коштів у сумі 500 грн. виконано на ім`я ОСОБА_5 . Зрозумівши, що її ошукали, вона звернулася до поліції (а.с 53-56).

Згідно п. п. 1.1.2.1.2, 1.1.2.1.12, 2.1.4.17, 2.1.4.18, 2.1.1.2.23, 1.1.5.13 Умов та Правил, клієнт зобов`язується не передавати карти, ПІНи третім особам, не використовувати карти або нанесені на них дані у цілях, не передбачених договором, або що суперечить чинному законодавству.

Вживати заходи щодо запобігання втрати (викрадання) карт, ПІНу або інформації, нанесеної на карту і магнітну смугу, або незаконного їх використання.

Для замовлення послуги/товару по Інтернету власник картки повинен увести тип картки, номер, строк її дії у відповідні поля запиту та іншу інформацію в разі потреби. При здійсненні операції з використанням технології 3-DSecure з метою отримання динамічного пароля необхідною умовою для здійснення операції з карткою є надання клієнтом інформації про номер мобільного телефону. У разі втрати/крадіжки мобільного телефону або зміни номеру мобільного телефону на номер якого банком направляються динамічні паролі, клієнт зобов`язується негайно інформувати банк.

Відповідальність за всі операції, зроблені в мережі Інтернет по картках, прив`язаних до карткового рахунку Клієнта, покладаються на клієнта.

Держатель картки зобов`язується не повідомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію, не передавати картку (її реквізити) для здійснення операції іншими особами, вживати необхідні заходи для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання карти.

Клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з карткового рахунку третіми особами, а також у повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування карти (рахунку) на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг.

Держатель карти несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введеннями нанесених на карті даних, до моменту звернення власника карти в банк та блокування карти і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки в СТОП-ЛИСТ Платіжною системою.

Відповідно до п. п. 1, 5, 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління

Національного банку України 05.11.2014 № 705 (далі - Положення), користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Та після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Згідно з п. п. 7-9 вищезазначеного Положення, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Аналіз вищезазначених положень Умов та правил надання банківських послуг, приписів Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, а також пояснень, зафіксованих у протоколі допиту в якості потерпілої, беззаперечно свідчить про те, що саме внаслідок необачливих дій відповідачки, яка особисто у телефонному режимі повідомила невідомим їй особам, які представилися працівниками ПриватБанку, реквізити своєї кредитної картки, а також паролі, які приходили на її телефонний номер, і було здійснено перекази коштів з її карткового рахунку № НОМЕР_1 на загальну суму 5000 грн. на користь третіх осіб, що в свою чергу призвело до виникнення заборгованості за вказаним кредитним договором.

Як вказувалося вище, згідно наданих слідчому пояснень, спілкування відповідачки з начебто працівниками банку в телефонному режимі тривало близько двох годин. У зв`язку з чим, на переконання колегія суддів, у неї могли виникнути сумніви чи підозри щодо правомірності таких дій працівників банку.

За змістом статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» про те, що недотримання відповідачкою Умов та Правил надання банківських послуг та Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, призвело до виникнення заборгованості, заслуговують на увагу колегії суддів та підлягають задоволенню.

У зв`язку з чим рішення місцевого суду необхідно скасувати, ухваливши нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, яким стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 05.09.2007 року, яка станом на 17.12.2017 року згідно наданого позивачем розрахунку складається з тіла кредиту у сумі 17438,63 грн. та заборгованості за відсотками у сумі 4371,47 грн.

Також стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає пеня за рік, що передує зверненню до суду, за період з 17.03.2017 року станом на 17.12.2017 р., враховуючи межі позовних вимог, у розмірі 9118,11 грн.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, зокрема у постановах від 31.01.2018 р. при розгляді цивільної справи № 550/732/16-ц, а також від 10.04.2019 року у справі № 524/3979/16-ц.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

У даному випадку, Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено одночасне застосування двох видів неустойки - штрафу і пені за одне й те саме порушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором.

Тоді як за положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, колегія суддів вважає неправомірним застосування банком двох видів відповідальності за порушення умов кредитного договору, що узгоджується з правовою позицією ВСУ викладеною при розгляді справи №6-2003цс15 від 15.10.2015 року.

Отже, у задоволенні вимог банку про стягнення з відповідачки штрафу у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1546,41 грн. (процентна складова) необхідно відмовити.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що умовами договору передбачено стягнення штрафу (фіксована частина) у розмірі 250 грн. та процентна складова у розмірі 5% від суми позову.

Розподіл судових витрат проводиться судом апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову позивачем сплачено 1762 грн. судового збору та 2643 грн. за подання апеляційної скарги (а.с. 1,121).

Позов задоволено апеляційним судом на 93,79% (30928,20х100/32974,62=93,79).

Отже, в рахуноквідшкодування витрат зі сплати судового збору, понесених позивачем при поданні позову, відповідач зобов`язана сплатити 1652,58 грн. та 2478,87 грн. у відшкодування витрат зі сплати судового збору у зв`язку з оскарженням рішення, а всього - 4131,45 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3,4, ст.ст. 382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 13 лютого 2019 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" () заборгованість за кредитним договором б/н від 05.09.2007 року станом на 17.12.2017 року, яка складається з: 17438,63 грн. - тіло кредиту; 4371,47 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 9118,11 грн. пені, а всього стягнути 30928,20 грн. (тридцять тисяч дев`ятсот двадцять вісім гривень 20 копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" 1652,58 грн. в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та 2478,87 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 4131,45 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Чумак О.В.

Судді: Дряниця Ю.В.

Пилипчук Л.І.