Справа № 139/1257/18
Провадження № 22-ц/801/901/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Коломійцева В. І.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю.Б.,

суддів Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 28 лютого 2019 року, ухвалене під головуванням судді Коломійцевої В.І. в смт Муровані Курилівці Вінницької області, зі складення його повного тексту 28 лютого 2019 року,

у цивільній справі № 139/1257/18 за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади сіл Конищів, Знаменівка та Ягідне в особі Конищівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . До складу спадкового майна після його смерті належало право на земельну частку (пай), що перебувала в колективній власності КСП «Україна» с. Конищів в розмірі 2,23 в умовних кадастрових гектарах. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 була ОСОБА_4 , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , яка проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 була ОСОБА_5 , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , яка проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину, як за законом, так і за заповітом відсутні. Вона спадщину прийняла, вчасно звернувшись до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Разом з тим, сертифікат на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_3 втрачено, у зв`язку з чим нотаріусом їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. За наведених обставин позивач просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 28 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області не взяв до уваги довідку Конищівської сільської ради про те, що ОСОБА_5 на день смерті ОСОБА_4 проживала разом із нею. При цьому відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.

Відповідач Територіальна громада сіл Конищів, Знаменівка та Ягідне в особі Конищівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області та третя особа ОСОБА_2 своїм правом на подання відзиву не скористалися.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися за засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції на підставі доказів поданих сторонами, що належним чином оцінені (в порядку статті 89 ЦПК України), правильно виходив із того, що позивачем не доведено тієї обставини, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , тому твердження позивача про те, що ОСОБА_5 належало право на земельну частку (пай), що перебувала в колективній власності КСП «Україна» с. Конищів в розмірі 2,23 в умовних кадастрових гектарах (сертифікат серії НОМЕР_1 ) є безпідставним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ягідне Мурованокуриловецького району Вінницької області помер ОСОБА_3 (а.с.6).

ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Україна» Конищівської сільської ради, розміром 2,23 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 . Вартість вказаної земельної частки (паю) становить 58784 грн. Державний акт на земельну ділянку не виготовлявся та не видавався (а.с.19-20).

Із довідки ВДРАЦС Мурованокуриловецького РУЮ Вінницького ОУЮ МЮ України № 141/68 від 26.10.2007 (а.с.11), експертного висновку (а.с.14), довідки Конищівської сільської ради № 823 від 25.10.2018 (а.с.15) встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 була його мати ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном.

Інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом відсутні. Зокрема, з Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 54584644 та № 54584664 від 21.12.2018 встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася, заповіти останнім не вчинялися (а.с.27-28).

ІНФОРМАЦІЯ_6 2004 ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Ягідне Мурованокуриловецького району Вінницької області померла ОСОБА_4 (а.с.7).

ОСОБА_4 належало прийняте у спадщину після смерті ОСОБА_3 право на земельну частку (пай), яке вона, за життя, у встановленому законом порядку не оформила.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6 (а.с.12), експертного висновку (а.с.14), свідоцтва про одруження (а.с.13) встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 була її дочка ОСОБА_5 .

Згідно з довідкою Конищівської сільської ради № 824 від 25.10.2018, з ОСОБА_4 на час смерті ніхто не був зареєстрований. Без реєстрації з нею проживала її дочка ОСОБА_5 (а.с.16).

З копії спадкової справи № 173/2008 заведеної щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті останньої була ОСОБА_5 Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області у справі № 2-о-64/2008 від 27.10.2008, яке набрало законної сили 07.11.2008 встановлено факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 була рідною матір`ю ОСОБА_7 . Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області у справі № 2-359/2007 від 05.11.2007, яке набрало законної сили 16.11.2007, ОСОБА_5 було надано додатковий строк в три місяці для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті матері (а.с.36-41).

Разом з тим, після винесення судом вказаного рішення ОСОБА_5 не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Бар Вінницької області (а.с.8).

Померла ОСОБА_5 , яка була зареєстрована та постійно проживала по АДРЕСА_2 , залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Барського району Вінницької області 25 листопада 2013 року і зареєстрований в реєстрі за №931 на ім`я ОСОБА_1 (а.с.17).

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст. 1223 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Цивільний кодекс України у статтях 1268-1269 ЦК України передбачає випадки коли спадщина вважається такою, що прийнята спадкоємцем. Такими, зокрема, є: спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо він протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України); малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, якщо вони не відмовились від прийняття спадщини з урахуванням положень частин другої-четвертої статті 1273 ЦК України; спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, однак протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, подав нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже на підставі рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємець повинен у визначений судом строк звернутися до нотаріальної контори та подати відповідну заяву, після чого він буде вважатися таким, що прийняв спадщину.

Разом з тим, після винесення судом вказаного рішення ОСОБА_5 не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

З огляду на викладене, з урахуванням рішенням суду № 2-359/2007 від 05.11.2007, ОСОБА_5 повинна була у строк з 16.11.2007 по 16.02.2008 звернутися до нотаріальної контори та подати відповідну заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , оскільки відомості проте, що вона це зробила у матеріалах спадкової справи відсутні, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_5 не прийняла спадщини після смерті ОСОБА_4

Відтак, право на земельну частку (пай), що перебувала в колективній власності КСП «Україна» с. Конищів в розмірі 2,23 в умовних кадастрових гектарах, на день відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 не входить до її складу, а тому спадкоємець ОСОБА_1 не може на неї претендувати.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що статтями 1268-1269 ЦК України передбачено вичерпний перелік обставин за яких спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, а тому наявність виданого нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом у спадковій справі № 79/2014 до них не належить.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів, зокрема довідкою Конищівської сільської ради, не спростовують вірні висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу не заявив про відмову від неї.

Проте підставою, щоб звернутися до нотаріуса для оформлення свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з фактом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є наявність рішення суду про встановлення такого факту. Однак такий факт в судовому порядку ОСОБА_5 не встановлювала, а сільська рада законом не наділена повноваженнями встановлювати факти, що мають юридичне значення.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 28 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 травня 2019 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді І. В. Міхасішин

І. М. Стадник