Ухвала

20 травня 2019 року

м. Київ

справа № 432/2214/13-ц

провадження № 61-22076 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Стахановська міська рада Луганської області,

особа, яка подала апеляційну скаргу - прокурор м. Стаханова Луганської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Луганської області від 25 квітня 2014 року у складі колегії суддів: Маляренко І. Б., Яреська А. В., Максюти І. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Стахановської міської ради Луганської області (далі Стахановська міська рада) про визнання права власності на земельну ділянку.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_2 , після смерті якої він як єдиний спадкоємець прийняв спадщину (житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ) в установленому законом порядку. Під час оформлення документів у нотаріуса виявилось, що ОСОБА_2 за життя не оформила та не отримала державного акта на земельну ділянку, площею 0.0988 га, на якій розташований вищезазначений будинок.

Посилаючись на наведене та те, що спірна земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 грудня 2006 року, реєстраційний № 2-3770, просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0,0988 га, для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташованих за адресою:

АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Стахановського міського суду Луганської області від 17 травня

2013 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,0988 га, для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті бабусі ОСОБА_2 За період свого життя ОСОБА_2 не оформила та не отримала державний акт на земельну ділянку, площею 0,0988 га, для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , а тому позивач не може оформити право власності на зазначену земельну ділянку у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів. З огляду на те, що право власності померлої ОСОБА_2 на земельну ділянку було зареєстроване у встановленому законодавством порядку, що підтверджується довідкою управління Держземагенства в м. Стаханові Луганської області від 28 березня 2013 року

№ 435, суд дійшов висновку, що право на спірну земельну ділянку входить до складу спадщини ОСОБА_2 , а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 25 квітня 2014 року апеляційну скаргу прокурора м. Стаханова Луганської області задоволено, рішення Стахановського міського суду Луганської області від 17 травня

2013 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: 1) ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельну ділянку; 2) виготовлення технічної документації на земельну ділянку; 3) визначення меж земельної ділянки в натурі; 4) погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; 5) одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; 6) реєстрації права власності на земельну ділянку. У випадку недотримання зазначених вимог спадкодавцем право власності на земельну ділянку у нього не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. Відповідно до повідомлення Управління Держземагентства у

м. Стаханові Луганської області 22 жовтня 2007 року ОСОБА_2 надала до Управління земельних ресурсів у м. Стаханові свідоцтва про право на спадщину за законом, цей документ було зареєстровано у журналі реєстрації цивільно-правових угод та проставлено відмітку про це на свідоцтві. З огляду на те, що передбачених законом дій для набуття права власності на земельну ділянку ОСОБА_2 вчинено не було, апеляційний суд дійшов до висновку, що спірна земельна ділянка не належала їй на праві власності, а тому не входить до складу спадщини.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У червні 2014 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій просив скасувати рішення Апеляційного суду Луганської області від 25 квітня 2014 року та залишити в силі рішення Стахановського міського суду Луганської області від 17 травня 2013 року, посилаючись на неправильне застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована посиланням на те, що право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 (в тому числі спірну земельну ділянку) та отримала свідоцтво про право на спадщину від 21 грудня 2006 року.

22 жовтня 2007 року вона подала до Управління земельних ресурсів

м. Стаханова заяву про проведення державної реєстрації її права власності на цю земельну ділянку, однак державний акт нею так і не було отримано, а

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Оскільки ОСОБА_2 подала до Управління земельних ресурсів м. Стаханова всі необхідні документи для здійснення державної реєстрації її права власності на спірну земельну ділянку, яка мала проводитись до моменту складання державного акту, а тому незалежно від явки заявника управління повинно було провести реєстрацію його права власності або відмовити в її проведенні, чого зроблено не було. Зазначав про існування до 05 березня 2009 року в законодавстві України колізії щодо моменту виникнення права власності та порядку державної реєстрації речових прав на земельні ділянки, оскільки статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» передбачалось проведення державної реєстрації прав на землю, а потім видача державного акту, а статтею 125 ЗК України визначено, що спочатку видається державний акт, а потім здійснюється його державна реєстрація, а тому заявник міг захистити свої права та інтереси лише шляхом звернення з позовом до суду з вимогою про визнання права власності на спірну земельну ділянку. Крім того, апеляційний суд не звернув увагу на положення статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України, відповідно до яких до особи, яка набула права власності на житловий будинок, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій він розміщений, без змін її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача), та не навів мотивів їх незастосування до спірних правовідносин.

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

У липні 2014 року Стахановська міська рада подала до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу, у якому зазначала, що апеляційний суд повно і всебічно з`ясував обставини справи та ухвалив законне і обгрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 червня 2014 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі та витребувано із Стахановського міського суду Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Стахановської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку.

Згідно статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня

2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

02 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085, місто Стаханов Луганської області віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Крім того, місто Стаханов Луганської області віднесено й до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, який затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня

2015 року №1275-р.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», у редакції чинній на час визначення територіальної підсудності даної цивільної справи,у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим в районі проведення антитерористичної операції таким судам, та забезпечити розгляд: цивільних справ, справ про адміністративні правопорушення, підсудних місцевим загальним судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, адміністративних справ, підсудних місцевим загальним судам як адміністративним судам, апеляційним судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, - місцевими загальними судами, апеляційними судами, що визначаються головою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ» визначено територіальну підсудність цивільних справ, підсудних Стахановському міському суду Луганської області - Сєвєродонецькому міському суду Луганської області.

Відповідно до повідомлення Апеляційного суду Луганської області від

24 вересня 2015 року № 1232/15 Стахановський міський суд Луганської області знаходиться на непідконтрольній Україні території та фактично не працює, перевірити де знаходиться цивільна справа апеляційний суд позбавлений можливості.

Згідно з повідомлення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 вересня 2015 року № 15955/15 цивільна справа № 432/2214/13-ц за позовом ОСОБА_1 до Стахановської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку із Стаханівського міського суду Луганської області до Сєвєродонецького міського суду Луганської області не надходила.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від

27 червня 2018 року копії матеріалів касаційного провадження № 61-22076ск18 у справі № 432/2214/13-ц за позовом ОСОБА_1 до Стахановської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку направлено до Сєвєродонецького міського суду Луганської області для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 вересня 2018 року частково відновлено втрачене судове провадження у справі № 432/2214/13-ц за позовом ОСОБА_1 до Стахановської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку.

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що будівля Стахановського міського суду Луганської області, яка знаходиться за адресою: 94000, Луганська область, м. Кадіївка (стара назва Стаханов ), вул . Б. Хмельницького, 37, станом на 26 вересня 2018 року, знаходиться на території, яка не підконтрольна органам державної влади України, а тому є обгрунтовані підстави вважати матеріали судової справи № 432/2214/13-ц втраченими. Шляхом повного доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень судом частково відновлено втрачене судове провадження, а саме: повний текст рішення Стаханівського міського суду Луганської області від 17 травня 2013 року та повний текст рішення Апеляційного суду Луганської області від 25 квітня 2014 року.

У жовтні 2018 року матеріали частково відновленого втраченого судового провадження у справі № 432/2214/13-ц надійшли до Верховного Суду.

Верховний Суд бере до уваги висновки Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, який розглянув справу № 111/2150/13-ц та дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження з огляду на те, що суд провадження відновив лише частково, а тому розгляд касаційної скарги є неможливим.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Відповідно до частини першої статті 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Тлумачення частини першої статті 494 ЦПК України свідчить, що допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо провадження втрачене у відповідній частині. При цьому, не допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо воно втрачене повністю.

З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Предметом оскарження у цій справі є визнання права власності на земельну ділянку, суд касаційної інстанції, за відсутності матеріалів справи, не має можливості перевірити правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 494 ЦПК України у разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів. Після набрання законної сили ухвалою суду, визначеною частиною третьою цієї статті, суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження за касаційною скаргою у справі, провадження у якій втрачено.

Враховуючи те, що у зв`язку з недостатністю зібраних матеріалів для повного відновлення втраченого судового провадження у справі № 432/2214/13-ц,Верховний Суд не має можливості здійснити перегляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Луганської області від

25 квітня 2014 року, а тому касаційне провадження у зазначеній справі підлягає закриттю.

Керуючись частиною другою статті 415, статтею 494 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Луганської області від 25 квітня

2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Стахановської міської ради Луганської області про визнання права власності на земельну ділянку закрити.

Роз`яснити учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою до суду за наявності необхідних документів.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник