П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року місто Київ

справа № 367/7298/16

провадження №22-ц/824/7825/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Станішевської Б.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Незвіським Дмитром Ярославовичем, -

на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 лютого 2019 року, ухвалене у складі судді Карабаза Н.Ф.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ опіки та піклування при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради, Відділ опіки та піклування Святошинського району м. Києва про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на дитину та дружину та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ опіки та піклування при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради, Відділ опіки та піклування Святошинського району м. Києва про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на дитину та дружину та стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 29 листопада 2013 року між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З липня 2016 року стосунки між ними погіршилися, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та її утримання не надає.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20лютого 2019 року задоволено частково позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ опіки та піклування при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради, Відділ опіки та піклування Святошинського району м. Києва про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на дитину та дружину та додаткових витрат на дитину.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 29 листопада 2013 року Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2567.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 1 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 1 вересня 2017 року і до досягнення дитиною трьох років, а саме до 24 травня 2018 року.

Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Визначено місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 .

Судом вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником позивача - адвокатом Незвіським Д.Я. подану апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині дати, з якої присуджено аліменти на утримання дружини та дитини, та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення аліментів на утримання дитини і дружину з 28 вересня 2016 року . В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно не застосував положення ст.191 СК України та невірно витлумачив п.12 постанови Кабінету Міністрів України № 146 від 26 лютого 1993 року «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Оскільки в іншій частині рішення суду не оскаржується, тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 - адвокат Незвіський Д.Я. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання з`явився, але під час розгляду справи до нього були застосовані заходи процесуального примусу у вигляді видалення із залу судового засідання.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 листопада 2013 року.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом також установлено, що ОСОБА_2 булла надана додаткова відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( а.с.133 т.1) та отримував щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини з червня 2015 року по серпень 2017 року включно ( а.с.154-16 т.1).

Ухвалюючи рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідач ОСОБА_2 з червня 2016 року по вересень 2017 року перебував у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а відповідно до п.12 постанови Кабінету Міністрів України № 146 від 26 лютого 1993 року «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» утримання аліментів не провадиться з допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому аліменти підлягають стягненню з 1 вересня 2017 року.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Статтею 84 СК України передбачено право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища.

Час, з якого присуджуються аліменти на дружину, чинним законодавством не визначений.

Відповідно до ч.1 ст.10 СК України якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Отже, вирішуючи питання, про час, з якого слід присудити аліменти на утримання дружини, слід керуватися положеннями ст.191 СК України щодо присудження аліментів на утримання дитини, оскільки такі правовідносини є подібними.

До суду позивачка ОСОБА_1 звернулася 28 вересня 2016 року.

Суд першої інстанції не застосував норми матеріального права, що підлягали застосуванню, і дійшов помилкового висновку про присудження аліментів на утримання дитини та утримання дружини до досягнення малолітнім сином трьох років з 1 вересня 2017 року.

Застосування судом першої інстанції при визначенні дати, з якої підлягають стягнення аліменти, п. 12 постанови Кабінету Міністрів України № 146 від 26 лютого 1993 року «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» є безпідставним, оскільки ця постанова визначає види доходів, з яких утримуються аліменти, і не звільняє особу від їх сплати.

За таких обставин рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 лютого 2019 року в частині визначення дати, з якої підлягають стягненню аліменти на утримання дитини та дружини, підлягає зміні з 1 вересня 2017 року на 28 вересня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича - задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 лютого 2019 року - змінити в частині визначення дати, з якої підлягають стягненню аліменти на утримання дитини та дружини з 1 вересня 2017 року на 28 вересня 2016 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 20 червня 2019 року

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус