Дата документу 28.05.2019 Справа № 310/1681/19
ЗапорізькИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/1681/19Головуючий у 1-й інстанції Мариніна О.В.
Пр. № 22-ц/807/2010/19Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.,

Бєлки В.Ю.

при секретарі: Камаловій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2019 року по справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення доказів.

Зазначала, що вона є племінницею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько заявниці був рідним братом ОСОБА_2 і помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , і з огляду на це ОСОБА_1 вважає що вона є спадкоємцем другої черги за правом представлення після померлої тітки, у зв`язку з чим вона звернулася до приватного нотаріуса Бердянського районного нотаріального округу Коновалової О.В. з заявою про прийняття спадщини.

Нотаріусом було сформовано витяг зі спадкового реєстру та виявлено наявність у померлої заповіту, яким вона заповідала все своє майно невідомій ОСОБА_1 особі. При цьому нотаріус, посилаючись на нотаріальну таємницю, відмовилася повідомити ОСОБА_1 про особу спадкоємця за заповітом, та відмовила в наданні можливості ознайомитися з його текстом.

З огляду на це, ОСОБА_1 просила суд забезпечити докази до подачі позовної заяви, шляхом витребування у приватного нотаріуса Бердянського районного нотаріального округу Коновалової О.В. копію спадкової справи № 65/2018 після померлої ОСОБА_2 , та копію заповіту складеного за життя ОСОБА_2

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначала, що спадкодавець за життя жодної мови про існування заповіту не вела і мала намір після смерті передати все своє майно племінницям у спадок. Окремо зазначала, що в силу похилого віку тітка потребувала постійного догляду, самостійно пересувалася вкрай важко, не могла в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також не мала коштів на оплату нотаріальних послуг. На думку заявниці, оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції позбавив її права на доступ до правосуддя. Просить ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2019 року скасувати, і постановити нову, якою заяву про забезпечення доказів задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача,пояснення ОСОБА_1 , обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч. ч. 1, 4 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Суд може витребувати докази також до подання позову, як захід забезпечення доказів, у порядку, встановленому статтями 116-118 цього кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів.

Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Розглядаючи заяву про забезпечення доказів, суд (суддя) має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкодженні, витратити свою доказову цінність тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, для доказування яких вони необхідні, обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що у порушення вищезазначених вимог закону, в заяві про забезпечення доказів заявником не наведено обставин, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, у зв`язку з чим, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Таких обставин та потрібних доказів заявником не надано і суду апеляційної інстанції.

Посилання скаржника на ст. 116 ЦПК України не підтверджуються жодними поясненнями щодо підстав для припущення, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав забезпечення доказів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2019 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів у цій справі - залишити без змін.

Постанова є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 28 травня 2019 року.

Головуючий

Судді: