КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/3814/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 756/15265/18

28 лютого 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- БорисовоїО.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року, постановлену під головуванням судді Андрейчука Т.В., за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Вестдом» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Вестдом» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

21 листопада 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Маяк-Вестдом» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь 228 494,67 грн. та судові витрати.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 01.06.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маяк-Вестдом» та ОСОБА_3 було укладено договір оренди № 18, відповідно до умов п. 1.1. якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування частину приміщення, розміщене за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 50 кв.м. Відповідно до п. 3.1. договору термін оренди встановлюється з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2016 року. Додатковою угодою № 1 до договору оренди № 18 термін оренди продовжено до 31 травня 2018 року. Пунктом 4.1. договору встановлено, що за користування об'єктом оренди сторони встановили розмір та строки внесення орендної плати. Згідно п. 4.1.2 договору сторони дійшли згоди про те, що в розмір орендної плати не входять, а сплачуються окремо комунальні платежі (гаряча, холодна вода, водовідведення, електропостачання, опалення, тощо), а також оплата за експлуатаційні послуги. Актом звірки взаєморозрахунків за договором оренди від 01.06.2015 року № 18 сторони станом на 1 квартал 2018 року підтвердили наявність заборгованості орендаря перед орендодавцем, а саме: за комунальні послуги - в розмірі 2 449,78 грн., за експлуатаційні послуги - 3 000,00 грн., за послуги оренди - 82 830,82 грн.

Вказувало на те, що договірні відносини за договором оренди від 01.06.2015 року № 18 та заборгованість відповідача перед позивачем також підтверджується актами звірки, згідно яких заборгованість станом на 12.12.2018 року становить: за комунальні послуги - 10 000,00 грн.; за експлуатаційні послуги - 2 321,58 грн., за послуги оренди - 106 820, 82 грн.

Таким чином, загальна заборгованість орендаря перед орендодавцем за договором оренди від 01 червня 2015 року № 18 становить 207 433,00 грн.

Оскільки відповідач не виконує зобов'язання за договором оренди, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за договором в розмірі 207 433,00 грн., пеню за період з 01.04.2018 року по 16.11.2018 року, що складає 19 392,80 грн. та три відсотки річних за період з 01.04.2018 по 16.11.2018 року у розмірі 1 668,87 грн.

21 листопада 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Маяк-Вестдом» подало до суду заяву про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності та шляхом накладення арешту на рухоме майно, що зареєстроване за ОСОБА_3, а саме: автомобіль ВАЗ 21099, синього кольору, 2004 року випуску, кузов за НОМЕР_2, автомобіль Mitsubishi Grandis чорного кольору , 2007 року випуску, кузов за НОМЕР_3, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Заяву обґрунтовувало тим, що позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості на загальну суму 228 494,67 грн. за договором оренди № 18 від 01 червня 2015 року. З метою вжиття заходів досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача надсилалася претензія № 0039/08 від 08.05.2018 року, відповідь на яку позивач не отримав та яку відповідач свідомо ігнорує.

З огляду на викладене, Товариство з обмеженою відповідальністю «Маяк-Вестдом» вважає, що так само відповідач буде ігнорувати виконання рішення суду, що набере законної сили, і як наслідок, унеможливить його виконання.

Посилаючись на наведене, просив заяву про забезпечення позову задовольнити.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Вестдом» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Вестдом» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Маяк-Вестдом» подало апеляційну скаргу, в якій просило ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким накласти арешт на рухоме майно, що зареєстроване за ОСОБА_3, а саме: автомобіль ВАЗ 21099, синього кольору, 2004 року випуску, кузов за НОМЕР_2, автомобіль Mitsubishi Grandis чорного кольору, 2007 року випуску, кузов за НОМЕР_3.

Апеляційну скаргу обґрунтовувало тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, судом невірно встановлено обставини, що мають значення для справи. Зазначало, що при вирішенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не врахував зміст та розмір позовних вимог, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Вказувало на те, що, обгрунтовуючи відмову у забезпеченні позову, суд безпідставно послався на те, що у заяві про забезпечення позову заявником не конкретизовано на яке саме нерухоме майно ОСОБА_3 він просить накласти арешт та що в матеріалах справи відсутні посилання на докази на підтвердження права власності відповідача на рухоме чи нерухоме майно, так як заявником надано суду докази, що у відповідача наявне рухоме майно - автомобіль ВАЗ 21099, синього кольору, 2004 року випуску, кузов за НОМЕР_2, автомобіль Mitsubishi Grandis чорного кольору, 2007 року випуску, кузов за НОМЕР_3.

Зазначало, що у разі вчинення відповідачем дій спрямованих на відчуження наявного у нього рухомого майна, це може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у випадку задоволення позову, що судом першої інстанції також не було враховано при розгляді заяви про забезпечення позову.

В судовому засіданні представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Вестдом» адвокат Зайома Ольга Анатоліївна підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з'явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Вестдом» про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності належного обґрунтування та правових підстав для забезпечення позову у обраний позивачем спосіб, за відсутності доказів на підтвердження того, що відповідачеві належить на праві приватної власності будь-яке рухоме та нерухоме майно , заявником не зазначено дійсну вартість майна, на яке він просить накласти арешт, з посиланням на докази на підтвердження вказаних обставин.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може, з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 ст. 150 ЦПК України)

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об'єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Маяк-Вестдом» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 228 494,67 грн.

Згідно відповіді Головного сервісного центру від 04.09.2018 року № 31/568аз за ОСОБА_3 зареєстровано автомобілі ВАЗ 21099, синього кольору, 2004 року випуску, кузов за НОМЕР_2, Mitsubishi Grandis чорного кольору, 2007 року випуску, кузов за НОМЕР_3.

Будучи власником вказаного рухомого майна, відповідач має об'єктивну можливість розпорядитися вказаними автомобілями на власний розсуд, зокрема, відчужити їх в будь-який спосіб, що призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду, в разі задоволення позову, так як в справі відсутні докази про наявність у відповідача іншого майна.

Суд першої інстанції зміст позовної заяви та поданої позивачем заяви про забезпечення позову належним чином не вивчив, наявність у відповідача на праві власності рухомого майна та існування у нього реальної можливості до ухвалення рішення у справі розпорядитися майном на власний розсуд не врахував.

За змістом ст. 150 ЦПК України, одним із видів забезпечення позову є арешт майна, що належить або підлягає передачі відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «Маяк-Вестдом» заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 228 494,67 грн. та, враховуючи, що за ОСОБА_3 зареєстровано на праві власності автомобіль ВАЗ 21099, синього кольору 2004 року випуску, кузов за НОМЕР_2, та автомобіль Mitsubishi Grandis чорного кольору 2007 року випуску, кузов за НОМЕР_3, колегія суддів вважає, необхідним та достатнім у даному випадку вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на один автомобіль Mitsubishi Grandis, чорного кольору 2007 року випуску, кузов за НОМЕР_3. Таке забезпечення узгоджується з заявленими позовними вимогами і необхідність застосування такого заходу забезпечення випливає з фактичних обставин справи, що, в силу положень ст.ст. 149-150 ЦПК України, свідчить про обґрунтованість вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Вестдом» щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на вказаний автомобіль. З урахуванням розміру позовних вимог колегія суддів не вбачає необхідності у накладенні арешту на другий автомобіль ВАЗ 21099, синього кольору 2004 року випуску, кузов за НОМЕР_2.

В частині вимог заяви пронакладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, колегія суддів вважає, що заява задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідачеві належить на праві приватної власності будь-яке нерухоме майно.

Крім того, забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Вестдом» та накладення арешту на автомобіль Mitsubishi Grandis, чорного кольору, 2007 року випуску, кузов за НОМЕР_3, що належать відповідачу ОСОБА_3. Інші вимоги заяви про застосування заходів забезпечення позову задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Вестдом» задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 рокускасувати та постановити нове судове рішення.

Заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Вестдом» задовольнити частково.

В порядку забезпечення позову накласти арешт на автомобіль Mitsubishi Grandis, чорного кольору, 2007 року випуску, кузов за НОМЕР_3, що належать відповідачу ОСОБА_3.

В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Стягувачем за вказаною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «Маяк-Вестдом», , м. Київ. Проспект Степана Бандери, 8

Боржником за вказаною ухвалою є ОСОБА_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає негайному виконанню.

Строк пред'явлення постанови до виконання три роки.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 01 березня 2019 року.

Головуючий: Судді: