ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/7639/18
Провадження № 22-ц/4820/1035/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), П`єнти І.В., Янчук Т.О.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу №686/7639/18 за апеляційною скаргою Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2019 року (суддя Приступа Д.І., повне судове рішення складено 22 березня 2019 року) у справі за позовом Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

11 квітня 2018 року МКП «Хмельницьктеплокомуненерго», звертаючись до суду з вказаним позовом та збільшивши позовні вимоги, зазначало, що підприємство надає відповідачеві послуги з теплопостачання до приміщення площею 77,2 кв.м у будинку АДРЕСА_1 на підставі договору №2607/1177 від 14 жовтня 2010 року про надання послуг з теплопостачання. Через приміщення площею 45,6 кв.м транзитом проходять трубопроводи опалення (транзитні стояки). ОСОБА_1 свої зобов`язання по оплаті за спожиті послуги не виконує. За період з 01 жовтня 2015 року по 01 червня 2016 року утворилася заборгованість у сумі 19372 грн 06 коп, яка підлягає стягненню. Підприємство має право вимагати також стягнення 3% річних у сумі 165 грн 12 коп та інфляційних нарахувань у сумі 805 грн 04 коп за період з 10 листопада 2015 року по 31 травня 2016 року відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2019 року в позові відмовлено.

МКП «Хмельницьктеплокомуненерго», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Невірним вважає висновок місцевого суду щодо неможливості визначення частки відповідача у загальній опалювальній площі будинку та про припинення дії договору. Самовільне відключення від мереж центрального опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання. Розмір заборгованості не доведений позивачем.

У відзиві Забава В.В. посилається на необґрунтованість доводів апеляційної скарги. Суд підставно відмовив в позові, оскільки послугами з теплопостачання у спірний період він не користувався. Відмова від отримання послуг є його правом.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Згідно з п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що відповідачу з 2010 року до лютого 2017 року на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно належало на праві власності нежитлове приміщення площею 122,8 кв.м у житловому будинку АДРЕСА_1 (а.с.113).

На підставі договору про надання послуг з теплопостачання №2607/1177 від 14 жовтня 2010 року МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» надавало ФОП ОСОБА_1 послуги з централізованого опалення.

У будинку, в якому знаходиться нежитлове приміщення, яке належало відповідачеві, встановлений загальнобудинковий лічильник обліку теплової енергії.

За період з 01 жовтня 2015 року по 01 червня 2016 року заборгованість за надані ОСОБА_1 послуги складає 19372 грн 06 коп, у тому числі: 16418 грн 09 коп - за послуги з теплопостачання, 2953 грн 97 коп - за теплову енергію від трубопроводів.

Наведене підтверджується матеріалами справи, а саме: копією договору про надання послуг з теплопостачання №2607/1177 від 14 жовтня 2010 року (а.с.5-8), копією акту прийняття теплового вузла обліку (а.с.9), звітом по використанню теплової енергії (а.с.44), розрахунком заборгованості (а.с.45).

При відмові в позові суд першої інстанції виходив з того, що послуги з теплопостачання відповідачеві фактично не надавалися підприємством у зв`язку з демонтажем приладів опалення у приміщенні. Про розірвання договору про надання послуг позивачеві було відомо станом на 01 жовтня 2015 року.

Такий висновок суду не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до вимог Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу.

Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення, здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону.

На підставі п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Правила) передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу).

Відповідно до п. 7.2 договору про надання послуг з теплопостачання №2607/1177 від 14 жовтня 2010 року остаточний розрахунок за спожиті послуги проводиться до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Матеріали справи не місять належних та допустимих доказів на підтвердження розірвання сторонами договору про надання послуг з теплопостачання.

Як вбачається з матеріалів справи, у житловому будинку, в якому знаходиться нежитлове приміщення площею 122,8 кв.м, що належало на праві власності ОСОБА_1 , встановлений загальнобудинковий лічильник обліку теплової енергії.

Позивач здійснює постачання теплової енергії на потреби опалення нежитлового приміщення площею 77,2 кв.м. У приміщенні площею 45,6 кв.м транзитом проходять чотири стояка (а.с.89, 111).

За період з 01 жовтня 2015 року по 01 червня 2016 року оплату за послуги з теплопостачання відповідач не проводив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 19372 грн 06 коп, у тому числі: 16418 грн 09 коп - за послуги з теплопостачання, 2953 грн 97 коп - за теплову енергію від трубопроводів.

Нарахування плати проведено позивачем згідно з п. 12 Правил з урахуванням показань будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі нежитлового приміщення. При цьому враховано здійснення централізованого теплопостачання до будинку для потреб населення та для потреб інших споживачів.

У 2014 році ОСОБА_1 звертався із заявою до МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» про надання технічних умов на від`єднання від централізованого теплопостачання у зв`язку з переходом на електричне опалення.

Відповідач не надав доказів отримання таких технічних умов і дозволу на від`єднання від централізованого теплопостачання.

Пунктом 25 Правил передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4, визначено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах приміщення свідчить про виконання послуг позивачем.

Отже, МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

При застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин апеляційний суд відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує правовий висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі №6-1192цс15.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання підлягає задоволенню.

В силу ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період з 10 листопада 2015 року по 31 травня 2016 року 3% річних від щомісячної простроченої суми оплати за послуги складає 165 грн 12 коп. Інфляційні нарахування за цей же період складають 805 грн 04 коп.

Апеляційний суд погоджується з розрахунками наданими позивачем.

Тому, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Аргументи, зазначені у відзиві на апеляційну скаргу, не заслуговують на увагу.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

На підставі ч. 1 і ч. 13 ст. 141 ЦПК України документально підтверджені витрати комунального підприємства по оплаті судового збору у справі в сумі 4405 грн підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» (місце знаходження: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Пересипкіна, 5, ІК ) заборгованість за надані послуги з теплопостачання у сумі 19372 грн 06 коп (дев`ятнадцять тисяч триста сімдесят дві грн 06 коп), 3% річних у сумі 165 грн 12 коп (сто шістдесят п`ять грн 12 коп), інфляційні нарахування у сумі 805 грн 04 коп (вісімсот п`ять грн 04 коп) та судовий збір у сумі 4405 грн (чотири тисячі чотириста п`ять грн).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ І.В. П`єнта

Суддя /підпис/ Т.О. Янчук

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай