ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 2-9423/11 Головуючий суддя І інстанції Гетьман Р. А.
Провадження № 22-ц/818/1888/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про самочинне будівництво
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2011 року, ухвалене у складі судді Гетьман Р.А., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2011 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на самовільно побудований гараж, загальною площею 21,7м2, по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивував тим, що ним був самовільно збудовано гараж у дворі будинку АДРЕСА_1 . 09.12.2011 КП «Харківське міське БТІ» виготовило технічний паспорт на збудований гараж. В зв`язку з тим, що будівництво проводилось з додержанням пожежних та санітарних норм та правил, але без отримання відповідних дозволів, позивач не може оформити право власності на вказане майно.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_2 , який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності, підтримав позовні вимоги свого довірителя, просив позов задовольнити, представник відповідача, який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги позивача не визнав, заперечував проти їх задоволення, мотивуючи тим, що позивачем не дотримано процедуру узгодження самочинної реконструкції.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2011 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на гараж АДРЕСА_2 .

В апеляційній скарзі КП «Харківводоканал» просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не було дотримано процедури узаконення самочинного збудованого нерухомого майна. Вказано, що ОСОБА_1 не є власником земельної ділянки, на якій побудовано гараж. Послались на те, що доказів наявності у позивача дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва об`єктів та вводу їх в експлуатацію у встановленому законодавством порядку до матеріалів справи не долучено. Зазначено, що право власності на самочинне будівництво може бути визнано за умови відведення для цієї мети в установленому порядку забудовнику земельної ділянки або якщо особа, яка здійснила таке будівництво, отримає в установленому порядку земельну ділянку розташовану під збудованим нерухомим об`єктом, такого цільового призначення, яке передбачає можливість будівництва на ній відповідного об`єкту, а також за умови відсутності заперечень з боку власника земельної ділянки (частина 4 статті 376 ЦК України) та відсутності порушення в результаті самочинної забудови прав інших осіб. Зауважено, що ХМР заперечувала проти задоволення позову.

Вказано, що в оскаржуваному рішенні обґрунтування визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна в обхід встановленого порядку відсутні, відсутні посилання на ч.5 ст. 376 ЦК України, що є грубим порушенням матеріального та процесуального закону при розгляді справ про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Зазначено, що під час ухвалення судового рішення Дзержинський районний суд м. Харкова не врахував, що спірне рішення стосується прав та обов`язків інших осіб, а саме КП «Харківводоканал». Оскільки відповідно до Статуту КП «Харківводоканал» має перевіряти роботу водопровідних та каналізаційних систем, споруд та устаткування. Відповідно до технічних норм підприємство здійснює зовнішній і внутрішній (технічний) огляди мережі і споруд на ній: напірних і самопливних трубопроводів (колекторів), аварійних випусків, естакад і водопропускних труб під каналізаційними трубопроводами, що передбачено п. 12.2.1. «Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України», затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995 за № 30.

Самочинно зведений гараж є перешкодою у реалізації КП «Харківводоканал» свого права володіти, користуватися належним підприємству майном (каналізаційною мережею D=300 мм) у зв`язку з тим, що у разі виникнення аварій на мережі водовідведення, підприємство буде позбавлене можливості вжити заходів для їх швидкого виявлення, локалізації, що в свою чергу може призвести до створення загрози розладу каналізаційних мереж та споруд м. Харкова.

Харківською міською радою суду було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить оскаржуване рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Зазначено, що в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно- будівельної інспекції України, розміщеному на офіційному сайті Держархбудінспекції України, відсутня інформація щодо спірного об`єкту нерухомості.

За вимогами п.п. 7 п. 11 Порядку здійснення державного архітектурно- будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій.

Виходом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту на місце із залученням експерта ФО-П ОСОБА_4 (кваліфікаційний сертифікат експерта серії АЕ № 004704 від 05.07.2017) встановлено, що спірний гараж по АДРЕСА_1 виконаний з легких металевих профілів та не є капітальною спорудою.

Вказано, що визнання права власності на спірний об`єкт у судовому порядку призвело до негативних наслідків, а саме до вибуття із володіння, користування й розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у власності територіальної громади міста Харкова та зробило неможливим використання їх для власних або інших цілей.

ОСОБА_1 також скористався правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, в якому він просить суд дозволити перенести гараж на інше місце біля будинку 44 по вулиці Новгородській у місті Харкові, де не будуть порушуватись права інших власників.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, ОСОБА_1., представника Харківської міської ради - Яковенка С.В., представника КП «Харківводоканал» - Попівненко О.Ю., перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та розглянутого судом позову, вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення не відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.12.2011 КП «Харківське міське БТІ» виготовило паспорт на збудований гараж, загальною площею 21,7м2, по АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст. 316 ЦК України власникові належать права по володінню, користуванню й розпорядженню майном.

Суд не мав доказів, які б свідчили про те, що самовільним будівництвом гаража по АДРЕСА_1 , були б порушені права 3-х осіб та охоронювані законом інтереси.

На замовлення позивача в 2011 році ПП «Архітектурне Бюро «РІЧ» виготовило технічний висновок про стан існуючих будівельних конструкцій гаражу по АДРЕСА_1 та можливості їх подальшої експлуатації, відповідно до якого основні конструкції гаражу знаходяться в задовільному стані, подальша експлуатація гаражу можлива.

Суд не прийняв до уваги доводи представника відповідача, оскільки нормативні акти, на які він посилався у своїх запереченнях, не зареєстровані в Міністерстві юстиції України відповідно до Указу Президента «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої і №493/92 від 03.10.92, а тому, не є обов`язковими до виконання. Крім того, відповідачем не надано суду і доказів, які б спростовували доводи позивача.

Будівництво гаражу закінчено, що підтверджується технічним паспортом на гараж, даними технічного висновку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що позивач самовільно звів самочинне будівництво, відповідність нормам та стандартам якого встановлено, та визнання права власності на спірне майно не порушить інтересів третіх осіб.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками районного суду.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, апелянтом КП «Харківводоканал» суду було надано копію схеми розташування спірного гаражу по відношенню до каналізаційних мереж, а також копію технічного звіту встановлення ступеню капітальності спірного гаражу (а. с. 51, 54-56).

Вказані документи підтверджують знаходження гаражу ОСОБА_1 в охоронній зоні каналізаційної мережі, тобто, порушення прав апелянта.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

ОСОБА_1 не оспорюється той факт, що гараж є об`єктом самочинного будівництва.

За таких обставин, безпідставним є застосування районним судом до спірних правовідносин положень ч. 1 ст. 331 ЦК України, за якою право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом, оскільки, спірні правовідносин регулюються спеціальною нормою ст. 376 ЦК України.

У п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 № 6 судам роз`яснено, що виходячи зі змісту частини третьої статті 376 ЦК, при доведенні визначених нею умов суд може визнати право власності на самочинно збудоване майно також за особою, яка його збудувала, якщо після закінчення будівництва земельну ділянку цій особі було передано у власність або надано у користування, або з власником земельної ділянки, на якій розміщено майно, укладено договір суперфіцію (частина перша статті 413 ЦК) відповідно до її цільового призначення.

Вирішуючи справи такої категорії, суд має виходити з того, що надання земельної ділянки під уже збудоване нерухоме майно чи укладення договору суперфіцію може відбутися як до пред`явлення позову до суду, так і після цього.

ОСОБА_1 не було надано документів, що підтверджують, що він отримував у власність або користування земельну ділянку під спірним гаражем як до, так і після пред`явлення позову, яка використовується апелянтом в межах охоронної зони каналізаційного колектору.

Також, як було роз`яснено судам у п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 № 6 не може бути застосовано правила статті 376 ЦК при вирішенні справ за позовами про визнання права власності на самочинно збудовані тимчасові споруди.

Як було встановлено технічним звітом встановлення ступеню капітальності гаражу, спірний гараж має ознаки саме тимчасової споруди.

ОСОБА_1 не заперечує проти перенесення спірної споруди на інше місце, що вказує на те, що за своїми конструктивними властивостями зміна розташування не призведе до втрати можливості використання об`єкту за його цільовим призначенням, тобто спірний гараж не є спорудою капітальною.

Суд першої інстанції всупереч положень ст. 263 ЦПК України зазначених обставин не з`ясував, внаслідок чого помилився із застосуванням норми ст. 376 ЦК України та необґрунтовано визнав за позивачем право власності на спірний гараж в порядку самочинного будівництва.

З огляду на те, що при ухваленні рішення судом першої інстанції було допущено: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що призвело до порушення норм матеріального права, доводи скарги спростовують висновки суду, тоиу на підставі п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду та відмовляє у задоволені позову, за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» - задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2011 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 11 травня 2019 року.

Головуючий суддя

В.Б. Яцина

Судді колегії

П.В. Кісь.

О.М. Хорошевський.