КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №760/514/19 головуючий у суді І інстанції: Коробенко С.В.
провадження №22-ц/824/6466/2019 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Матвієнко Ю.О., Сліпченка О.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 11 січня 2019 року у складі судді Коробенка С.В. у справі за скаргою ОСОБА_3 на постанову головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Компанця Руслана Вікторовича про закінчення виконавчого провадження, заінтересована особа (боржник) Закрите акціонерне товариство «Українська Будівельна компанія»,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Компанця Р.В. про закінчення виконавчого провадження, заінтересована особа (боржник) Закрите акціонерне товариство «Українська Будівельна компанія».

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 11 січня 2019 року скаргу ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, скаржник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказав, що встановлення судом факту того, що до матеріалів скарги не додано документів, які б підтверджували право ОСОБА_5 діяти від імені ОСОБА_3 не може вважатися належною правовою підставою для застосування п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України.

Головний державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Компанець Р.В., Закрите акціонерне товариство «Українська Будівельна компанія» відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_3 не надали.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною, і повернення скарги, суд першої інстанції виходив із положень п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України, і вказав, що будь-яких документів, які б підтверджували право ОСОБА_5 діяти від імені ОСОБА_3 до матеріалів скарги не додано, а тому скарга підлягає поверненню заявникові.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що у січні 2019 року скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Компанця Р.В. про закінчення виконавчого провадження, заінтересована особа (боржник) Закрите акціонерне товариство «Українська Будівельна компанія»(а.с.3-10).

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 11 січня 2019 року скаргу ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала (а.с.13-14).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною сьомою статті 177 ЦПК України передбачений перелік документів, що додаються до позовної заяви. Так, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Пунктом першим частини четвертої статті 185 ЦПК України установлено, що заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Разом з тим, проаналізувавши матеріали справи у сукупності із наведеними нормами процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що судом першої інстанції не було з'ясовано чи дійсно адвокат ОСОБА_5 є особою, яка не має права підписувати скаргу.

Так, суд першої інстанції не звернув увагу на перелічені сорок три додатки до скарги, серед яких, зокрема, наявні копія договору про надання правової (правничої) допомоги від 08 травня 2018 року, копія ордеру на надання правової допомоги від 15 травня 2018 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 14 липня 2016 року (п.п.1, 2, 3,).

Крім того, у матеріалах справи наявний акт від 09 січня 2019 року за №1660, з якого убачається, що при розкритті листа, що надійшов від адвоката ОСОБА_5 не виявилося документів зазначених у додатку до скарги (а.с.1).

Апеляційний суд вважає, що всі вище перелічені обставини дають безумовні підстави дійти висновку про те, що при вирішенні питання про відкриття провадження судом першої інстанції до застосування підлягали положення частини першої статті 185 ЦПК України.

Встановивши, що до матеріалів скарги не додано документів, які б підтверджували право адвоката ОСОБА_5 діяти від імені ОСОБА_3, суд першої інстанції зробив передчасний висновок про повернення позовної заяви особі, яка її подала, керуючись п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи.

У справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції виявив надмірний формалізм, повертаючи скаргу особі, яка її подала.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового та необґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення скарги.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 379 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 11 січня 2019 року скасувати повністю, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Справу за скаргою ОСОБА_3 на постанову головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Компанця Руслана Вікторовича про закінчення виконавчого провадження, заінтересована особа (боржник) Закрите акціонерне товариство «Українська Будівельна компанія», направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «07» травня 2019 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіЮ.О. Матвієнко О.І. Сліпченко