Справа № 212/314/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Ваврушак Н.М., секретаря судового засідання Нестеренко В.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ., ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 7 689,15 гривень.

В обґрунтування позову зазначила, що з жовтня 2013 року перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Криворізька теплоцентраль» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» Наказом №354к від 05.12.2017 року була звільнена з підприємства відповідача, за власною заявою за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України. Вказує, що Колективним договором підприємства на 2016-2018 роки затверджено Положення про надання матеріальної допомоги працівникам ДП «Криворізька теплоцентраль» відповідно до якого на матеріальну допомогу мають право всі працівники підприємства, які мають безперервний стаж роботи на підприємстві більше одного року, у розмірі середньомісячної заробітної плати працівника. Зазначає, що нею особисто 05 січня 2017 року, була написана заява про надання матеріальної допомоги на оздоровлення, яка завізована керівником підприємства з позначкою «до роботи», однак дана матеріальна допомога їй виплачена не була.

Ухвалою суду від 17 січня 2019 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд з викликом сторін.

14 березня 2019 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача не погодившись із позовом просив відмовити повністю у задоволення позовних вимог. Зазначив, що порядок надання матеріальної допомоги працівникам визначено Положенням про надання матеріальної допомоги, згідно з додатком до Колективного договору підприємства відповідача та відповідно до вказаного Положення матеріальна допомога на оздоровлення виплачується працюючим штатним працівникам, які мають безперервний стаж роботи на підприємстві більше одного року, у розмірі середньомісячної заробітної плати працівника. Вказав, що матеріальна допомога на оздоровлення надається штатним працівникам один раз на рік на протязі року, враховуючи майновий стан підприємства, згідно заяви працівника. Та відповідно у разі наявності клопотання керівника підрозділу. Зазначив, що позивача дійсно було прийнято на роботу до підприємства відповідача 03.10.2013 року. В листопаді 2014 року ОСОБА_4 було нараховано та виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 3133,12 гривень, у лютому 2015 року позивачу нараховано та виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 3133,12 гривень, в січні 2016 року ОСОБА_4 за її заявою було нараховано та виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення за 2016 рік у розмірі 3785,79 гривень. Вказує, що позивачу у повному обсязі було виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення, тому відсутні підстави для задоволення позову. Також вказав, що листом підприємства відповідача від 10.01.2017 року позивачу було повідомлено про те, що у 2016 році, а саме у січні місяці їй вже було виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 3785,79 грн. Зазначає, що більше жодної заяви із аналогічною вимогою від позивача до підприємства відповідача протягом 2017 року не надходило. Крім того зазначив, що позивачем не надано підтверджень щодо понесених останньою витрат на професійну правничу допомогу.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представники відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у задоволення позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позов.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з копією трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_4 з 03 жовтня 2013 року по 05 грудня 2017 року, часу звільнення за угодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України, перебувала у трудових відносинах з відповідачем та працювала на посаді бухгалтера. (а.с. 5-6)

05 січня 2017 року ОСОБА_4 подала заяву на ім`я виконуючого обов`язки директора ДП «Криворізька теплоцентраль» відповідно до якої просила надати у січні 2017 року матеріальну допомогу на оздоровлення за відпрацьований 2016 рік, на підставі Положення про надання матеріальної допомоги додатку до Колективного договору. (а.с.7)

Згідно Колективного договору між роботодавцем Державним підприємством «Криворізька теплоцентраль» та колективом працівників державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» на 2016-2018 роки, затверджено Положення про надання матеріальної допомоги працівникам ДП «Криворізька теплоцентраль», який є Додатком 7 (далі-Положення) до ОСОБА_5 договору. (а.с.8)

Відповідно до Статуту Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», затвердженого 26.04.2018 року, зазначено, що Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» є юридичною особою з новим найменуванням, у результаті проведення державної реєстрації змін до Статуту Публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль». Публічне акціонерне товариство « Криворізька теплоцентраль» було створено в процесі приватизації, шляхом перетворення Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль». (а.с. 63-65)

Відповідно до підпункту 1 п.1.1 Положення зазначено, що на підприємстві застосовуються такі види матеріальної допомоги: на оздоровлення працюючих штатних працівників.

Згідно п.1.2 Положення на матеріальну допомогу мають право всі працівники, пенсіонери підприємства та працівники профкому.

Підпунктами 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3 Положення визначено, що матеріальна допомога працівникам на оздоровлення виплачується працюючим штатним працівникам, які мають безперервний стаж роботи на підприємстві більше одного року, у розмірі середньомісячної заробітної плати працівника. Зазначена матеріальна допомога включається у склад витрат платника податку. Матеріальна допомога надається у повному обсязі, у разі наявності клопотання керівника підрозділу. Матеріальна допомога не надається у разі порушень трудової, виробничої дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку. Матеріальна допомога на оздоровлення надається штатним працівникам один раз на рік на протязі року, враховуючи фінансовий стан підприємства, згідно заяви працівника. (а.с.9)

Відповідно до довідки Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» за №1304/06 від 13.03.2019 року, зазначено, що ОСОБА_4 у листопаді 2014 року нарахована матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 3944,00 грн. Після утримання податків та внесків сума 3 133,12 грн. перерахована на особовий рахунок останньої. (а.с. 39)

У лютому 2015 року ОСОБА_4 нарахована матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 3944,00 грн. Після утримання податків та внесків сума 3 133,12 грн. перерахована на особовий рахунок останньої, що підтверджується довідкою Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» №1305/06 від 13.03.2019. (а.с.42)

Згідно довідки Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» за №1306/06 від 13.03.2019 року у січні 2016 року ОСОБА_4 нарахована матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 4 762,00 грн. Після утримання податків та внесків сума 3 785,79 грн. перерахована на особовий рахунок останньої. (а.с.45)

Листом ДП «Криворізька теплоцентраль» від 10 січня 2017 року за вих. № 106/01 ОСОБА_4 на заяву від 05.01.2017 року щодо виплати у січні 2017 року матеріальної допомоги на оздоровлення за відпрацьований 2016 рік повідомлено, що останній, один раз на рік, у січні 2016 року, на підставі її заяви про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення, підприємством нараховано та після утримання профспілкового внеску та передбачених чинним законодавством податків, виплачено на особистий картковий рахунок матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 3785,79 грн. Зазначено, що повторна виплата матеріальної допомоги на оздоровлення за 2016 рік не передбачена умовами п.2.1.3 Положення про надання матеріальної допомоги працівникам ДП «Криворізька теплоцентраль». (а.с. 56)

Вказані виплати матеріальної допомоги позивачу ОСОБА_4 нараховувалися та виплачувалися відповідно до Додатку №7 Положення про надання матеріальної допомоги ДП «Криворізька теплоцентраль» до Колективного договору між роботодавцем та трудовим колективом державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» на 2011-2013 роки (а.с.102-104), який був чинний до прийняття 24.03.2016 року Колективного договору між роботодавцем та трудовим колективом державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» на 2016-2018 роки (а.с.34-35).

Відповідно до Наказу №354к від 05.12.2017 року ОСОБА_4 звільнено з підприємства за угодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України, на підставі заяви останньої. (а.с.58)

Відповідно до положень ст. 13 КЗпП України колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оплату праці», форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

Так, в судовому засіданні встановлено, що Колективний договір між роботодавцем та трудовим колективом державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» на 2016-2018 роки ухвалено на конференції трудового колективу 24.03.2016 року та зареєстровано у Виконкому Жовтневої районної у місті ради 18.04.2016 року (а.с.34-35).

Відповідно до Положення про надання матеріальної допомоги працівникам ДП «Криворізька теплоцентраль», яке є Додатком 7 до Колективного договору ДП «Криворізька теплоцентраль» на 2016-2018 роки, матеріальна допомога на оздоровлення надається штатним працівникам один раз на рік на протязі року, враховуючи фінансовий стан підприємства, згідно заяви працівника.

Позивачкою 05 січня 2017 року було подано заяву про виплату їй матеріальної допомоги на оздоровлення, однак така допомога у 2017 році відповідачем виплачена не була, що не заперечувалось представником відповідача під час розгляду справи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 ( із змінами та допосвненнями) затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати. Пунктом 2 вищевказаного Порядку передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Так, із заявою про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення позивач звернулась до відповідача 05 січня 2017 року, тому розрахунковим періодом є два поперердні повні місяці листопада 2016 року та грудень 2016 року. В зазначені місяці середньомісячна заробітна плата позивача за два останні місяці перед поданням відповідної заяви про випалту матеріальної допомоги складає 7689,15 грн.

При середньомісячній заробітній платі за два останні місяці у розмірі 7689,15 грн. матеріальна допомога на оздоровлення повинна становити 7689,15 грн., враховуючи, що відповідачем не сплачено позивачу матеріальну допомогу на оздоровлення, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 7 689,15 гривень.

При цьому суд відкидає доводи представника відповідача про те, що матеріальна допомога виплачена ОСОБА_4 за 2016 рік за її заявою, оскільки умовами Колективного договору визначена виплата матеріальної допомоги штатним працівникам саме один раз на рік на протязі року, без відповідних застережень щодо періоду за який така допомога виплачується.

Згідно ч.2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України роз`яснив, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Рішенням №8-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України, статей 1,12 Закону України «Про оплату праці» Конституційний Суд України роз`яснив, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в рішеннях Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року, дає підстави вважати, що порушення законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з відповідним позовом незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Так, згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, а також інших заохочувальних та компенсаційних виплат. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення є грошовою виплатою, яка не передбачена актами чинного законодавства та входить до структури заробітної плати, а тому позовні вимоги щодо її виплати не обмежується будь-яким строком звернення до суду.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу, а тому підстав до стягнення з відповідача таких судових витрат не має.

Також згідно до положень ст. 141 ЦПК України з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

На підставі керуючись ст.ст. 4,12, 23, 76-83,141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про стягнення заробітної плати - задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, вулиця Електрична,1) на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , заробітну плату ( матеріальну допомогу на оздоровлення) у розмірі 7 689,15 гривень (сім тисяч шістсот вісімдесят дев`ять гривень 15 копійок).

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, вулиця Електрична,1) на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Дніпровський апеляційний суд через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено та підписано 17 травня 2019 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак