П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2019 року м. Київ

Справа № 22-6769 Головуючий у1-й інстанції - Усатова І. А.

Унікальний №308/9339/16-ц Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, третя особа - інспектор роти № 2 Управління патрульної поліції в місті Ужгород та Мукачево, рядовий поліції ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями посадової особи органу державної влади,-

у с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 пред`явив в суд позов до Департаменту патрульної поліції, ГУ ДКС України у м. Києві про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями посадової особи органу державної влади.

Позов обґрунтований тим, що 18 лютого 2016 року близько 16:40 год. відносно позивача була винесена постанова серії ПС2 № 727265 у справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою 18 лютого 2016 року о 15:10 год. по вул. Швабська , 64а у м. Ужгороді, позивач здійснив зупинку, стоянку на виїзді з прилеглої території та майданчика для стоянки т.з., що створило перешкоди дорожньому руху, чим порушив п. 15.9 "и" та п. 15.10 "д" ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП. До позивача було застосоване адміністративне стягнення.

Крім того, інспектор здійснив тимчасове затримання належного позивачу на праві користування транспортного засобу ЗАЗ DAEWOO ТІ3110, д.н.з. НОМЕР_1 , з подальшим транспортуванням евакуатором на спецмайданчик за адресою: м. Ужгород, вул. О. Кошового, 2 . Позивач оплатив послуги евакуатора у розмірі 727 грн 20 коп. та 146 грн за перебування автомобіля на спецмайданчику.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 червня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволений. Суд визнав протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачево ОСОБА_2 при винесенні постанови серії ПС2 № 727265 від 18 лютого 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП; скасував зазначену постанову; закрив справу про адміністративне правопорушення відносно позивача.

З огляду на викладені обставини позивач просив стягнути на його користь з державного бюджету України 873 грн 20 коп. (727,2+146) у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок незаконних дій інспектора патрульної поліції, які складаються з витрат на оплату послуг евакуатора та оплати послуг штраф майданчика, а також 10 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволені частково.

Суд стягнув з Державного бюджету України шляхом безспірного списання ГУ ДКС України у м. Києві з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 873 грн 20 коп. у відшкодування матеріальної шкоди.

В задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди суд відмовив за недоведеністю.

Не погодившись з рішенням суду в частині стягнення матеріальної шкоди, ГУ ДКС України у м. Києві в особі начальника управління Грицун Т. Г. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду в означеній частині скасувати та ухвалити нове рішення, якими відмовити у задоволенні позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди (а.с.156-160).

Відзиву на апеляційну скаргу учасники справи у визначений судом строк не подали.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року в частині відмови у задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачем не оскаржується, а тому в апеляційному порядку у цій частині не перевіряється.

За правилами ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга ГУ ДКС України в м. Києві на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

При ухваленні рішення про задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди районним судом встановлені наступні обставини.

18 лютого 2016 року інспектором роти № 2 батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачево рядовим поліції ОСОБА_2 була винесена постанову у справі про адміністративне правопорушення ПС2 № 727265, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Також інспектором роти № 2 батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачево рядовим поліції ОСОБА_2 складений Акт огляду тимчасового затримання транспортного засобу, а саме: автомобіля марки ЗАЗ DAEWOO ТІ3110, д.н.з. НОМЕР_1 . Транспортний засіб був тимчасово затриманий та доставлений для зберігання на спеціальний майданчик (стоянку), що розташований за адресою: м. Ужгород, вул. Кошового, 2.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 червня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 Управління патрульної поліції в м. Ужгород та Мукачево рядового поліції ОСОБА_2 задоволений. Суд визнав протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачево ОСОБА_2 при винесенні постанови серії ПС2 № 727265 від 18 лютого 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП; скасував дану постанову; закрив справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1

18 лютого 2016 року ОСОБА_1 оплатив вартість транспортування автомобіля на спеціальний майданчик у сумі 720 гривень та послуги за зберігання транспортного засобу в сумі 144 гривні.

Оскільки неправомірність дій та рішень інспектора патрульної поліції відносно позивача встановлена постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 червня 2016 року, внаслідок чого позивач поніс матеріальні збитки, суд дійшов висновку про стягнення цих сум з Держави України шляхом безспірного списання ГУ ДКС України у м. Києві з відповідного казначейського рахунку.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги представника відповідача апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції доходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення цих позовних вимог ОСОБА_1 відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для відшкодування матеріальної шкоди, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (а.с.141-142).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника ГУ ДКС України у м. Києві не містить.

Апеляційний суд відхиляє як безпідставні аргументи представника ГУ ДКС України у м. Києві про те, що кошти, які просить стягнути позивач відповідно до ст.22 ЦК України не відносяться до збитків, а є оплатою за надання послуг за перебування автомобіля на штраф майданчику та оплатою послуг евакуатора; про те, що позивачем не доведено факту завдання йому збитків внаслідок пошкодження автомобіля під час транспортування, знищення транспортного засобу чи неналежного способу його зберігання.

Як вірно встановлено районним судом, дії інспектора Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачево ОСОБА_2 при винесенні постанови серії ПС2 № 727265 від 18 лютого 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП визнані протиправними в судовому порядку.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 оплатив (з урахуванням комісії) вартість транспортування автомобіля на спеціальний майданчик у сумі 727 грн 20 коп. та послуги за зберігання транспортного засобу в сумі 146 грн (а.с.12).

Положенням ст.1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

В даному випадку понесені позивачем витрати у розмірі 873 грн 20 коп. (727,2+146), направлені на відновлення свого порушеного права - права користування автомобілем внаслідок протиправних дій інспектора поліції.

Отже посилаючись на те, що витрати, понесені позивачем в даному випадку не є збитками, а оплатою послуг, відповідач вдається до перекручування обставин справи на власну користь.

Доводи апеляційної скарги про те, що ДКС України не здійснює безспірне списання коштів для відшкодування шкоди, спричиненої громадянинові внаслідок адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє враховуючи наступне.

За змістом п.35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45) Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Національна поліція України є центральним орган виконавчої влади, а поліцейський є громадянином України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (ст.1, 17 Закону України "Про Національну поліцію").

Отже вирішуючи справу районний суд правильно застосував до спірних правовідносин положення ст.1174 ЦК України, оскільки в даному випадку позивачеві заподіяна шкода внаслідок незаконно прийнятих рішень та дій чи службовою особою органу державної влади під час здійснення нею своїх повноважень.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення в частині відшкодування матеріальної шкоди немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року в частині вирішення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома