Справа № 296/647/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" квітня 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Драча Ю.І.,

за участю секретаря судового засідання Івашко Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 із заявою, в якій просить встановити факт того, що його захворювання було набуте під час виконання обов`язків військової служби у грудні 2014 року на території Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Обґрунтовуючи своє звернення до суду заявник вказав, що 14.08.2014 року він був призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією. Приймаючи участь у антитерористичній операції на Сході України в складі військової частини ВОС-100672Д. Згідно виписки з історії хвороби №8677 від 06.12.2014 року під час виконання обов`язків військової служби на території Донецької області він отримав відмороження І-ІІ ступеня обох стоп. Встановлення даного юридичного факту можливе лише в судовому порядку, оскільки діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, що необхідно з метою набуття статусу жертви міжнародного збройного конфлікту як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією конвенцією, іншими нормами національного та міжнародного права.

До суду заявник подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Будучи повідомленими у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання представники заінтересованих осіб не з`явилися, що не перешкоджає розгляду справи судом.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що у відповідності до Указу Президента України від 21.07.2014 року № 607/2014 "Про часткову мобілізацію", 14.08.2014 року ОСОБА_1 був призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією..

Приймаючи участь у антитерористичній операції на Сході України в складі військової частини ВОС-100672Д. Згідно виписки з історії хвороби №8677 від 06.12.2014 року під час виконання обов`язків військової служби на території Донецької області він отримав відмороження І-ІІ ступеня обох стоп (а.с.49).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини польова Пошта В1740 від 30.07.2015 року №157, в запас ЗСУ ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" було звільнено сержанта ОСОБА_1 , у зв`язку з чим його було виключено зі списків особового складу частини (а.с.50).

Рішенням МСЕК від 22.09.2019 року ОСОБА_1 було встановлено третю групу інвалідності, причиною вказано - захворювання, пов`язане із захистом батьківщини (а.с.52).

Встановивши вказані обставини, суд встановив відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оборону України", збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.

За наслідками військової агресії Російської Федерації прийнято Постанову Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VІІІ "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

В абзаці 2 Постанови Верховної Ради України "Про Заяву Верховної Ради України про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій "ДНР" та "ЛНР", які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян" від 04 лютого 2015 року №145-VІІІ вказано, що з 20 лютого 2014 року проти України триває збройна агресія Російської Федерації та підтримуваних нею бойовиків-терористів, під час якої було анексовано Республіку Крим та місто Севастополь, які є частиною території незалежної та суверенної держави Україна, окуповано частину Донецької та Луганської областей України, загинуло тисячі громадян України, серед яких діти, поранено тисячі осіб, зруйновано інфраструктуру цілого регіону, сотні тисяч громадян вимушені були покинути свої домівки.

Силові дії Російської Федерації, що тривають з 20 лютого 2014 року є актами збройної агресії відповідно до пунктів "а", "b", "c", "d" та "g" статті 3 Резолюції 3314 (ХХIХ) Генеральної Асамблеї ООН "Визначення агресії" від 14 грудня 1974 року.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про те, що факт збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України є загальновідомим.

Вищевикладені обставини справи встановлюють причинний зв`язок між захворюванням ОСОБА_1 та обставинами того, що він в цей час проходив військову службу та приймав безпосередню участь у проведенні антитерористичної операції на Сході України, що межує з територією, тимчасово окупованою в результаті збройної агресії Російської Федерації проти України. Враховуючи те, що в результаті саме збройної агресії та воєнного конфлікту, розпочатих Російською Федерацією, ОСОБА_1 отримав захворювання, яке стало причиною того, що внаслідок саме військової агресії Російської Федерації на території Луганської області України було порушено його право на життя і здоров`я, передбачене статтею 27 Конституції України, статтею 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд дійшов висновку про доведеність факту про встановлення якого просить заявник.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76, 259, 263, 268, 273, 293, 315, 354 ЦПК, суд

ВИРІШИВ:

Встановити юридичний факт того, що захворювання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було набуте під час виконання обов`язків військової служби у грудні 2014 року на території Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Ю. І. Драч