Справа № 301/2735/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 травня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

судді-доповідача : Готри Т.Ю.,

суддів : Собослоя Г.Г., Кондора Р.Ю.,

з участю секретаря судових засідань : Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Іршавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Вішкі В.В. про закінчення виконавчого провадження ВП №54324463 від 06.12.2018, за апеляційною скаргою Іршавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області на ухвалу Іршавського районного суду від 23 січня 2019 року, постановлену суддею Дарудою І.А., повний текст судового рішення складено 28.01.2018,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 06.12.2018, винесену старшим державним виконавцем Вішкі В.В. у виконавчому провадженні №54324463.

Скаргу мотивувала тим, що рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 25 червня 2014 року скасовано рішення Іршавського районного суду від 29 січня 2014 року. Визнано незаконним та скасовано рішення 11 сесії 5 скликання Іршавської міської ради від 28.11.2007. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 27.12.2007. Зобов`язано ОСОБА_2 відновити стан земельної ділянки ОСОБА_1 шляхом знесення самовільно збудованої огорожі на відрізку 8,01 м від АДРЕСА_3 до кута житлового будинку АДРЕСА_3 .

25 квітня 2016 року Дубровська О.М. звернулася до суду з заявою про перегляд рішення апеляційного суду Закарпатської області від 25 червня 2014 року, за результатами розгляду якої апеляційний суд Закарпатської області прийняв рішення від 29 травня 2017 року, яким зобов`язав ОСОБА_2 повторно відновити стан земельної ділянки шляхом знесення самовільно збудованої огорожі.

На виконання зазначеного рішення апеляційного суду було видано виконавчий лист №301/1683/16-2 від 10.07.2017.

Посилаючись на те, що зазначений виконавчий лист державним виконавцем Вішкі В.В. не виконаний, тому постанова про закінчення виконавчого провадження від 06.12.2018 є незаконною і підлягає скасуванню.

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 23 січня 2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову старшого державного виконавця Іршавського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Вішкі В.В. про закінчення виконавчого провадження від 06.12.2018 ВП№ 54324463.

В апеляційній скарзі начальник Іршавського РВ ДВС ГТУУЮ у Закарпатській області Мартин М.М. просить скасувати зазначену ухвалу суду, як незаконну, посилаючись на те, що рішення суду державним виконавцем виконано у повному обсязі, а тому ним правомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

У судовому засіданні начальник Іршавського РВ ДВС ГТУУЮ у Закарпатській області Мартин М.М. та старший державний виконавець Вішкі В.В апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Боржник ОСОБА_2 та його представник Дубровська О.М. апеляційну скаргу визнали.

Заявниця ОСОБА_1 та її представник Субота М.І. просили ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 06.12.2018 є незаконною і підлягає скасуванню, так як судове рішення ним не виконано.

Проте колегія суддів із висновком суду першої інстанції погодитись не може за наступних обставин.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею першою Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судом установлено, що на виконанні в Іршавському районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області перебувало на виконанні виконавче провадження №54324463 з виконання виконавчого листа №301/1683/16-ц, виданого Іршавським районним судом 10.07.2017, яким зобов`язано ОСОБА_2 відновити стан земельної ділянки ОСОБА_1 шляхом знесення самочинно збудованої огорожі на відрізку довжиною 8,01 м від АДРЕСА_3 до кута житлового будинку АДРЕСА_3 , яка встановлена на належній ОСОБА_1 , на праві користування земельній ділянці.

06.12.2018 старшим державним виконавцем Вішкі В.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Підставою закінчення виконавчого провадження у постанові зазначено акт державного виконавця від 06.12.2018, згідно якого рішення за виконавчим документом боржником ОСОБА_2 виконано у повному обсязі. Також зазначено, що державним виконавцем із виїздом за адресами проживання боржника та стягувача м. Іршава, АДРЕСА_3 та АДРЕСА_6 встановлено, що огорожа на відрізку довжиною 8,01 м від АДРЕСА_3 до кута житлового будинку АДРЕСА_3 , що була встановлена на належній на праві користування ОСОБА_1 земельній ділянці, знесена та відсутня. Вказана огорожа була знесена боржником 20.11.2014. На даний момент побудована нова огорожа, яка знаходиться за межами кута житлового будинку АДРЕСА_3 . Зі слів ОСОБА_2 огорожу він побудував у червні 2017 року. Вказана нова огорожа побудована без використання конструктивних елементів старої огорожі.

Однак скаржниця ОСОБА_1 вважає, що огорожа, як це зазначено у рішенні апеляційного суду /Закарпатської області від 29.05.2017 року, боржником не знесена, вона й надалі існує і знаходиться на належній їй на праві користування земельній ділянці, а тому рішення суду боржником не виконано. У своїй скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що апеляційний суд Закарпатської області рішенням від 29.05.2017 зобов`язав відповідача повторно відновити стан земельної ділянки шляхом знесення самовільно збудованої огорожі.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції в порушення вимог закону не з`ясував і не перевірив чи дійсно була знесена боржником огорожа і коли саме; чи побудована нова огорожа і коли саме; з використанням конструктивних елементів старої огорожі чи без їх використання, про що було зазначено також і у постанові апеляційного суду Закарпатської області від 18 липня 2018 року.

Також суд не з`ясував, чи було виконано рішення суду, яким зобов`язано ОСОБА_2 відновити стан земельної ділянки ОСОБА_1 шляхом знесення самовільно збудованої огорожі на відрізку довжиною 8,01 м від АДРЕСА_3 до кута житлового будинку АДРЕСА_3 , встановлену на належній на праві користування ОСОБА_1 земельній ділянці. Якщо так, то коли саме та яким чином (добровільно чи у примусовому порядку). А також не дав оцінку доводам скарги ОСОБА_1 про те, що апеляційний суд Закарпатської області рішенням від 29.05.2017 зобов`язав відповідача ОСОБА_2 повторно відновити стан земельної ділянки шляхом знесення самовільно збудованої огорожі.

Розглядаючи зазначену справу апеляційним судом установлено, що рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 25.06.2014 скасовано рішення Іршавського районного суду від 29 січня 2014 року.

Визнано незаконним та скасовано рішення 11 сесії 5 скликання Іршавської міської ради від 28.11.2007 «Про затвердження технічної документації по передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку ОСОБА_2 , який мешкає за адресою : АДРЕСА_6 .

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 27.12.2007, виданий ОСОБА_2

Зобов`язано ОСОБА_2 відновити стан земельної ділянки ОСОБА_1 шляхом знесення самовільно збудованої огорожі на відрізку 8,01 м від АДРЕСА_3 до кута житлового будинку АДРЕСА_3 , встановлену на належній на праві користування ОСОБА_1 земельній ділянці (а.с.164).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 жовтня 2014 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 25 червня 2014 року залишено без змін (а.с.165-168).

На виконання зазначеного рішення апеляційного суду Закарпатської області від 25.06.2014 року, яке набрало законної сили, Іршавським районним судом 07.07.2014 було видано виконавчий лист №301/1836/13-ц, який боржником ОСОБА_2 було виконано у добровільному порядку, а тому державним виконавцем 24.11.2014 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення відповідно до виконавчого документу. Зазначена постанова є чинною (а.с.169, 173).

У подальшому за заявою представника боржника ОСОБА_2 адвоката Дуровської О.М., поданою у квітні 2016 року, рішення апеляційного суду Закарпатської області від 25 червня 2014 року було скасовано за нововиявленими обставинами, і предметом розгляду в суді апеляційної інстанції знову було рішення Іршавського районного суду від 29 січня 2014 року.

За наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду від 29 січня 2014 року, апеляційний суд Закарпатської області ухвалив рішення від 29 травня 2017 року, яким апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2014 року скасував.

Позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Визнав незаконним і скасував рішення 11 ссесії 5 скликання Іршавської міської ради від 28 листопада 2007 «Про затвердження технічної документації по передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку ОСОБА_2 , мешканцю АДРЕСА_6 .

Визнав недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 27 грудня 2007 року, виданий ОСОБА_2

Зобов`язав ОСОБА_2 відновити стан земельної ділянки ОСОБА_1 шляхом знесення самочинно збудованої огорожі на відрізку довжиною 8,01 м від АДРЕСА_3 до кута житлового будинку АДРЕСА_3 , яка встановлена на належній ОСОБА_1 на праві користування земельній ділянці.

У решті позову відмовлено (а.с.178-182).

Отже, з наведеного слідує, що суд не зобов`язував відповідача ОСОБА_2 повторно відновлювати стан земельної ділянки шляхом знесення самовільно збудованої огорожі, як помилково вважає скаржниця ОСОБА_1 , оскільки під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції від 29.05.2017, цим судом не розглядались ніякі інші позовні вимоги, аніж ті, які були предметом розгляду в суді першої інстанції, за результатом розгляду яких Іршавським районним судом було ухвалено судове рішення від 29 січня 2014 року, яке рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 29 травня 2017 року скасовано, а позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Фактично рішення апеляційного суду Закарпатської області від 29.05.2017 аналогічно рішенню апеляційного суду Закарпатської області від 25.06.2014 року, яке відповідачем ОСОБА_2 виконано ще у 2014 року, що встановлено матеріалами цивільної справи та виконавчого провадження.

У суді апеляційної інстанції боржник ОСОБА_2 ствердив, що він у 2014 році добровільно виконав рішення суду, а саме вчинив дії по знесенню самочинно збудованої огорожі, яка примикала від АДРЕСА_3 до кута житлового будинку АДРЕСА_3 . Тобто за результатами відповідних дій відбулося реальне виконання рішення суду. Ці обставини також стверджуються наявними у матеріалах справи фотознімками, з яких убачається, що конструкція первинної огорожі була улаштована із шлакоблоків та знаходилася на бетонному фундаменті, в той час як конструкція вже нової огорожі установлена із металічних гофрованих листів, та яка не примикає від АДРЕСА_3 до кута АДРЕСА_3 , а розташована за межами кута будинку на земельній ділянці, що знаходиться у користуванні ОСОБА_2 , з відступленням вглиб його двору на ширину більш ніж 20 см, внаслідок чого цією огорожею не порушуються права ОСОБА_1

Отже з наведеного слідує, що скаржниця ОСОБА_1 хоче знести нову огорожу, встановлену відповідачем ОСОБА_2 , без відповідного на це судового рішення, трактуючи це тим, що рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 29.05.2017 відповідача ОСОБА_2 зобов`язано повторно відновити стан земельної ділянки шляхом знесення самовільно збудованої огорожі, що не відповідає дійсності і є надуманим.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідно до ст.374 ЦПК України підлягає скасуванню, з постановленням з цього питання нової ухвали, якою у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця слід відмовити, а апеляційну скаргу державного виконавця задовольнити.

Керуючись статтями 374, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Іршавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області - задовольнити.

Ухвалу Іршавського районного суду від 23 січня 2019 року - скасувати.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Іршавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Вішкі В.В. про закінчення виконавчого провадження ВП №54324463 від 06.12.2018 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 травня 2019 року.

Суддя-доповідач : Судді :