ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» травня 2019 року

м. Харків

справа № 643/3512/19-ц

провадження № 22ц/818/2680/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.,

за участю секретаря Ігнатової Т.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 , представник відповідача Шимко Ф.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуОСОБА_3 на ухвалу судді Московського районного суду м. Харкова від 15 березня 2019 року в складі судді Довготько Т.М.

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь суму основної заборгованості за договором про поділ спільного майна подружжя від 31 серпня 2017 року в розмірі 443 340, 00 грн., суму інфляційних втрат 6199, 53 грн., суму трьох відсотків річних 2118, 44 грн., а разом 451 657, 97 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на її користь суму понесених витрат, пов`язаних із розглядом справи, а саме 20 000,00 грн. за надання правничої допомоги та 4516, 58 грн. судового збору.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 15 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Не погоджуючись з ухвалою судді суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти постанову про направлення справи на розгляд до Київського районного суду м. Харкова.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права.

Вважав, що ухвала судді постановлена з порушенням правил підсудності, оскільки він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка відноситься до Київського району міста Харкова; що судом першої інстанції в порушення вимог статті 177 ЦПК України прийнято позовну заяву ОСОБА_1 без доказів сплати судового збору.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно залишити без задоволення, ухвалу судді суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала судді суду першої інстанції, з висновком якої погоджується судова колегія, мотивована тим, що дана справа підсудна Московському районному суду м. Харкова.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Як вбачається з частини 1 статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частинами шостою-дев`ятою статті 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Як вбачається з інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова, сформованої за запитом судді Московського районного суду м. Харкова від 13 березня 2019 року, місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 30).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15 березня 2019 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 та призначено підготовче зсідання.

Виходячи зі змісту позовної заяви, спір виник з приводу стягнення грошових коштів, відповідачем є фізична особа, тому територіальна підсудність позову визначається за місцем проживання або перебування відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на « АДРЕСА_2 » вказує, що вулиця АДРЕСА_3 Павлова, на якій він проживає, відноситься як до Московського району, так і до Київського району м. Харкова.

Таке твердження є помилковим, виходячи з наступного.

Дійсно, як вбачається з Реєстру назв урбанонімів у м. Харкові, затвердженого рішенням 9 сесії 24 скликання Харківської міської ради від 25 грудня 2002 року, зі змінами та доповненнями, вулиця Академіка Павлова відноситься і до Київського району, і до Московського району міста Харкова.

Зокрема, до Київського району м. Харкова відносяться будинки, поштовий індекс яких 61038; до Московського району м. Харкова відносяться будинки з наступними індексами: 61054, 61068, 61144, 61146, 61161, 61168, 61170.

Індекс будинку АДРЕСА_4 АДРЕСА_3 є 61170, тому він відноситься до територіальної підсудності Московського районного суду м. Харкова.

Як вже встановлено судом на виконання вказаних вимог статті 187 процесуального закону судом першої інстанції надсилався запит до Департаменту Харківської міської ради, з відповіді якої вбачається, що АДРЕСА_3 кв АДРЕСА_5 відноситься до Московського району міста Харкова.

Тобто, доводи Шрубека В.О. щодо відкриття провадження з порушенням правил підсудності є помилковими та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено підсудність даного позову з дотриманням вимог статей 27 та 187 ЦПК України.

Посилання ОСОБА_3 на те, що судом першої інстанції в порушення вимог статті 177 ЦПК України прийнято позовну заяву ОСОБА_1 без доказів сплати судового збору є безпідставними, виходячи з наступного.

Вимоги до форми, змісту позовної заяви, а також документів, що додаються до позовної заяви встановлені статтями 175, 177 ЦПК України.

Зокрема, частиною 4 статті 177 передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно вимог Закону України «Про судовий збір» позивач повинен оплатити судовий збір за подання усіх позовних вимог, як немайнового характеру кожної вимоги, так і майнового.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Зокрема, ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Отже, якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов`язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві.

Матеріали справи, свідчать про те, що ціна позову визначено ОСОБА_1 в розмірі 451 657, 97 грн., отже, з урахуванням вимог Закону України «Про судовий збір», до суду першої інстанції підлягав сплаті судовий збір у розмірі 4516, 58 грн.

На аркуші справи № 1 міститься квитанція № 0.0..1 від 06 березня 2019 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 сплачено судовий збір на розрахунковий рахунок Московського районного суду у розмірі 4516, 58 грн., що свідчить про те, що судом першої інстанції дотримано порядок прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження, передбачений процесуальним Законом.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції правильно визначився з нормами процесуального права, які підлягають застосуванню та дійшов обгрунтованого висновку про те, що позовна заява, подана ОСОБА_1 відповідає вимогам, які встановлені статтями 175-177 ЦПК України та підсудна Московському районному суду м. Харкова, а тому, апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу судді суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Московського районного суду м. Харкова від 15 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Бурлака

Судді І.О.Бровченко

А.І. Колтунова

Повний текст постанови складено 29 травня 2019 року.