Справа № 309/3412/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 лютого 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.,

суддів: Джуга С.Д., Куштан Б.П.,

секретаря: Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хустського районного суду від 22 листопада 2019 року у справі №309/3412/18 (Головуючий: Волощук О.Я.), -

встановила:

Головний державний виконавець Хустського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон гр.ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

Ухвалою Хустського районного суду від 22 листопада 2018 року дане подання задоволено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та відмовити в задоволенні подання. В обґрунтування скарги посилається на порушення судом норм процесуального права.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, а відтак колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, згідно приписів ч.2 ст.372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що на виконанні в Хустському РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області знаходиться виконавче провадження ВП №5553580 з примусового виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду, якою визнано ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил за ч.1 ст.482 МК України та накладено на нього штраф у розмірі 14 665 грн. (а.с.5, 7).

В процесі виконання даного виконавчого провадження державний виконавець звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон.

Задовольняючи дане подання суд виходив з його обґрунтованості.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Статтею 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначених норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобов'язань протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

При цьому, під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

В той же час в матеріалах справи відсутні жодні докази, які б могли підтвердити факту ухиляння боржника від виконання зобов'язань, тобто свідомого ухилення від виконання обов'язку за наявності в нього можливості виконати такий обов'язок.

Зокрема встановлено, що за ОСОБА_1 не зареєстровано на праві власності жодного рухомого чи нерухомого майна. При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 на момент розгляду є неповнолітнім, що значно обмежує його можливості отримання якихось доходів. З огляду на викладене не можна стверджувати. що ОСОБА_1 має реальну можливість виконати судове рішення, що в свою чергу не свідчить про його ухилення від виконання рішення.

Отже суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення подання.

За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні подання.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хустського районного суду від 22 листопада 2018 року скасувати.

У поданні Головного державного виконавця Хустського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспорту для виїзду за кордон відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: