Ухвала

11 травня 2019 року

м. Київ

справа № 215/2598/16-ц

провадження № 61-8689ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Тернівського районного суду

м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року

та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

про стягнення майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) про стягнення майнової шкоди за списані з рахунку грошові кошти у сумі 2 700 грн, інфляційних втрат в розмірі

3 759, 75 грн, 3 % річних - 414 грн, пені - 4 264, 30 грн, моральної шкоди у розмірі 10 тис. грн, а також витрат на правничу допомогу на суму 2 500 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 2 700 грн, інфляційні втрати - 3 759, 75 грн, 3% річних у розмірі 414 грн,

а всього 6 873, 75 грн.

У задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 тис. грн, пені у розмірі 4 264, 30 грн та витрат на правову допомогу відмовлено.

У травні 2019 року до Верховного Суду надійшлакасаційна скарга

АТ КБ «ПриватБанк»,в якій заявник просить скасувати рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

від 04 жовтня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 21 березня 2019 року у частині задоволення позовних вимог і направити справу у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу

Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2019 року, зазначаючи, що оскаржену постанову суду апеляційної інстанції було отримано 25 березня 2019 року.

Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною,

строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 21 138, 05 грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 192 100, 00 грн).

Заявник оспорює судові рішення у частині задоволення позовних вимог на суму 6 873, 75 грн.

Отже, справа на судові рішення, у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

Заявник вказав, що у касаційній скарзі ним порушено питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а тому є підстави для відкриття касаційного провадження.

Верховний Суд, дослідивши доводи касаційної скарги та мотиви судових рішень, з такими твердженнями АТ КБ «ПриватБанк» не погоджується і вважає їх безпідставними.

Посилання особи, яка подала касаційну скаргу, на випадки, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, є необґрунтованими.

Випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2019 року задовольнити.

Поновити акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк»

строк на касаційне оскарження рішення Тернівського районного суду

м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року

та постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1

до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

про стягнення майнової та моральної шкоди - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников